ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/10188/24    Головуючий в І інстанції: Шестакова Я.В.
Номер провадження: 22-ц/819/475/26    Доповідач: Базіль Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (суддя-доповідач) Базіль Л.В.,
суддів: Бездрабко В.О., Приходько Л.А.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2026 року, ухвалене під головуванням судді Шестакової Я.В., дата складення повного тексту рішення 29.01.2026 року, у справі №766/10188/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» через свого представника, В.Г. Наваренко звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивований тим, що 15.12.2016 року між АТ «Альфа –Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії для особистих потреб, за умовами якої встановлено ліміт кредитної лінії 200 000 гривень, процентну ставку 35,99% річних (фіксована), а також обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача.
Станом на 20.12.2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 41604,23 грн.
20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором відповідача. Таким чином, ТОВ «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 15.12.2016 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем.
У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 41604,23 грн, а також судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2026 року у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», як правонаступник первинного кредитора АТ «Альфа-Банк» надало до суду підтвердження, як правомірності набуття права вимоги щодо кредитних вимог до відповідача, так і щодо укладення договірних відносин кредитування з відповідачем ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк», проте встановивши, що відповідачкою фактично внесено на рахунок відповідача кошти на суму 69003,74 грн, з яких кошти спрямовувалися на погашення процентів за користування кредитом, які не узгодженні між сторонами, та зважаючи на те, що внесена сума коштів перевищує розмір використаних коштів у сумі 53691,78 грн, суд дійшов висновку про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем, та відмовив у задоволенні заявлених вимог.
Узагальнюючи доводи та вимоги апеляційної скарги.
Не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2026 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ « Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що кредитний договір між сторонами укладено шляхом акцепту відповідачем публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» через подання заяви-Анкети (заявки про акцепт) і є укладеним кредитним договором, оскільки всі суттєві умови кредитного договору чітко вказані в заяві-Анкеті відповідача (акцепті) на оферту АТ «Альфа Банк» на отримання кредиту, що розміщена у публічному доступі. На підтвердження виконання банком своїх зобов`язань позивач надав виписки по рахунку, які, на його думку, підтверджують факт видачі кредитних коштів відповідачу.
Суд першої інстанції помилково останню операцію згідно виписки, а саме 20.12.2021 року згортання активу у зв`язку з продажем згідно договору факторингу прирівняв до погашень відповідача.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу.
Відзив на апеляційну скаргу в строки встановлені судом не надійшов, що в силу ч.3 ст.360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.
Порядок розгляду справи апеляційним судом.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що ціна позову в цій справі (41604,23 грн) є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 10.01.2025 року становить 90840 грн та справа невіднесена статтею 274 ЦПК України до переліку справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції розглянув справу без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлено наступне. 
З матеріалів справи слідує, що 15.12.2016 року ОСОБА_1 підписала Оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
За змістом даної оферти слідує, що ОСОБА_1 пропонує банку:
п.2 відкрити їй рахунок у валюті гривня та випустити міжнародну платіжну картку MC DEBIT WORLD строком на три роки з моменту її випуску; 
п.3 надати їй кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на наступних умовах: ліміт відновлювальної кредитної лінії пропонує встановити у розмірі 200000,00 грн, встановити, що сума кредиту, що є доступною їй на момент укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії складає 20000,00 грн. Відповідно до п.3.2 угоди процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою складає 35,99% річних. Розмір обов`язкового мінімального платежу встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Підписанням цієї оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії ОСОБА_1 беззаперечно підтверджує, що вона попередньо ознайомлена у письмовій формі з умовами надання кредиту, у тому числі вартістю кредиту.
15.12.2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» в особі голови правління, ОСОБА_2 підписала акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах запропонованих в оферті.
Також, 15.12.2016 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк».
Зі змісту виписки по картковому рахунку, долученої до позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитною карткою WORLD DEBIT Mastercard 5355хххх8947, здійснюючи різні банківські операції: знімала готівку, оплачувала покупки, вносила кошти на часткове погашення кредиту (а.с. 17-24).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 20.12.2021 року ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем у розмірі 41604,23 грн, з яких 35742,02 –прострочене тіло кредиту, 5383.57 – заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 478,64 - несанкціонована заборгованість (овердрафт) (а.с. 25).
20 грудня 2021 року між АТ «Альфа Банк» та ТОВ "Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за зазначеним кредитним договором до відповідача, у зв`язку з чим позивач набув статусу кредитора за цим зобов`язанням. Перехід права вимоги підтверджується договором факторингу, витягом з реєстру боржників та актом приймання-передачі реєстру боржників, а факт оплати за договором факторингу платіжним документом.
Мотиви апеляційного суду та застосовані норми права, що регулюють спірні правовідносини.
За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону, доводи апелянта, наведені на його скасування, частково спростовують правильність висновків суду, а тому апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а оскаржуване рішення суду змінити, виходячи з таких підстав.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частинами 1-2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).
Згідно з ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачують-ся щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з пунктами 1 і 2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва. 
За змістом ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З матеріалів справи вбачається, що 15.12.2016 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії для особистих потреб, за умовами якої встановлено ліміт кредитної лінії 200 000 грн, процентну ставку 35,99% річних (фіксована), а також обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
На виконання умов укладеного кредитного договору, АТ «Альфа-Банк» відповідачу були наданні кредитні кошти шляхом відкриття та обслуговування кредитної лінії за кредитною карткою в сумі 20 000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 20 грудня 2021 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість в сумі 41604,23 грн.
20 грудня 2021 року між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за зазначеним кредитним договором до відповідача.
Відомостей про те, що вказаний договір факторингу визнавався в установленому законом порядку недійсними матеріали справи не містять.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» має право на звернення до суду з дійсним позовом, оскільки АТ «Альфа Банк» передало йому право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , та вважає, що такі висновки суду ґрунтуються на фактичних обставинах справи та нормах права, що регулюють спірні правовідносини.
Разом з тим, висновки суду першої інстанції про те, що в оферті на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка підписана відповідачем не зазначена процентна ставка за кредитом не відповідає змісту вказаного документа, в якому зазначена фіксована процентна ставка в розмірі 35,99% річних, як така, що погоджена сторонами угоди.
Отже, доводи апеляційної скарги у відповідній частині є обґрунтованими.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині обґрунтованості заявленої до стягнення кредитної заборгованості в сумі 41604,23 грн , апеляційний суд зважає на наступне.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 сформовано правовий висновок, відповідно до якого позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Таким чином, виписка з карткового рахунку, що міститься в матеріалах справи є належним, допустимим та достатнім доказом підтвердження заборгованості відповідача за кредитом.
У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.
Вбачається, що у цій справі, укладений кредитний договір від 15.12.2016 року складається із Оферти на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії від 15.12.2016 року, Акцепту пропозиції на Укладання угоди на відкриття Кредитної карти та на відкриття Кредитної лінії від 15.12.2016 року, в яких зазначено строк дії кредитної картки 3 роки.
Аналіз зазначених обставин дає підстави для висновку, що строк кредитування у цій справі сторонами погоджено саме в три роки, тобто з 15.12.2016 року по 15.12.2019 року.
Водночас, як слідує із розрахунку наданого позивачем та з виписки руху коштів за картковим рахунком позивачем нараховувалися проценти за користування кредитом і після 15.12.2019 року, тобто після спливу визначеного договором строку кредитування. Сума нарахованих банком відсотків у період з 16.12.2019 року по 20.12.2021 року становить 4891,29 грн, які безпідставно включені позивачем до загальної суми боргу, який за вирахуванням зазначеної суми становить 36712,94 грн (41604,23-4891,29).
Згідно розрахунку заборгованості відповідачкою внесено коштів на рахунок на суму 69003,74 грн, що майже у 1,5 рази більше від заявленої позивачем до стягнення суми. 
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором є відсутньою.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч.4 ст.376 ЦПК України).
Таким чином, оскільки суд першої інстанції дійшовши по суті правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості, проте помилився в мотивах такої відмови, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в решті оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на те, що по суті апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається. 
Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задовольнити частково.
Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2026 року змінити в частині мотивів, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуюча  Л.В. Базіль

Судді:  В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько