Справа № 724/4526/25 	
Провадження № 2/724/168/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.,
за участі секретаря судового засідання: Лазарюк О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що 23 квітня 2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 965749353. 
28.11.2018 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 965749353. 
03.01.2019 р. між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20190103, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 8 від 28.05.2020 до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 14350 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9350 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Враховуючи вище наведене, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором № 965749353 в розмірі 14350,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9350,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вирішити питання щодо судових витрат. 
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2026 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з відсутністю у доданих до позовної заяви додатків повної копії Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. та копії Реєстру прав вимоги до нього, а також розрахунків заборгованості, здійснених ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс».
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 березня 2026 року вирішено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Представник позивача Пер`ян А.А. у заяві від 02.03.2026 року просила розгляд справи провести у відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. У заяві від 03.03.2026 року просив застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог позивача та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Так, судом встановлено, що 23.04.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір № 965749353, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.4 цього договору. 
Сторони погодили наступні умови кредитування: строк дії договору становить 30 днів, процентна ставка складає 1,70% за кожен день користування кредитом, річна процентна ставка складає 620,50% (п. 1.2-1.5 Договору).
Згідно п. 4.4 Договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. 
Додатком №1 до Договору № 965749353 від 23.04.2019 року є Графік розрахунків.
28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1 Договору).
03.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20190103, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1 Договору).
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 8 від 28.05.2020 року до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором № 965749353 у розмірі 14350 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9350 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вказана сума заборгованості також підтверджується розрахунком заборгованості, здійсненим Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за період з 28.05.2020 року по 31.10.2025 року.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, в якому він зазначає, що з моменту виникнення права на позов (припинення платежів за кредитом) минуло понад три роки, а позивач звернувся до суду лише у 2025 році. 
Враховуючи вимоги Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину» та вимоги пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції від 27.04.2025 року, яким визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану, суд приходить до висновку, що строки позовної давності позивачем не пропущено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Умовами Договору № 965749353, зокрема п. 4.4, передбачено, що в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Проте, з копії вищевказаного договору не вбачається наявність у розділі 5. «Реквізити сторін» електронного підпису одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 . Інших документів, які б підтверджували ідентифікацію позичальника, накладення ним електронного підпису одноразового ідентифікатора при укладенні кредитного договору – позивачем не надано.
Таким чином, позивачем не доведено факту підписання, тобто фактичного укладення Кредитного договору № 965749353 від 23.04.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Крім цього, Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 зауважив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
При цьому Верховний Суд зауважив, що належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту може бути виписка по картковому рахунку.
З долучених до матеріалів справи доказів в обґрунтування позову, відсутні будь-які відомості щодо узгодження розміру надання та відповідно використання відповідачем кредитних коштів, так само як і відповідні виписки чи їх належним чином завірені копії на підтвердження тих обставин, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) було надано відповідачу грошові кошти у сумі 5000 грн., а споживачем використано та не повернуто відповідні грошові суми.
Відтак, посилання позивача на надання відповідачу кредитних коштів є безпідставними та не підтверджено належними доказами.
Не надано позивачем також доказів на підтвердження існування у ОСОБА_1 кредитної заборгованості у заявлених до стягнення розмірах. До позовної заяви не додано детального розрахунку заборгованості, здійсненого первісним кредитором ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога». Долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості, здійснений ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за період з 28.05.2020 р. по 31.10.2025 р., тобто після відступлення права вимоги, таким доказом не являється, адже не містить детального розрахунку розміру боргу, зокрема за нарахованими відсотками з 23.04.2019 року по 28.05.2020 року, що унеможливлює встановлення судом правильності нарахування цих сум.
Водночас, згідно з частинами 2, 4, 5 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
В матеріалах справи відсутнє повідомлення позивача до суду про неможливість з об`єктивних причин подати докази разом з позовною заявою. Клопотання про витребування будь яких доказів також відсутні.
Таким чином, оскільки позивачем не підтверджено належними доказами факт надання ОСОБА_1 кредитних коштів первісним кредитором, вимоги позивача є недоведеними.
Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно з яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалось відступити ТОВ «Таліон плюс» право вимоги за кредитними договорами, а ТОВ «Таліон плюс» зобов`язалось оплатити суму фінансування на умовах даного договору. 
Слід зазначати, що позивачем не у повному обсязі надано договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Зокрема, договір містить 13 пунктів, в останньому пункті вказано реквізити сторін договору, проте подана суду копія договору факторингу не містить пунктів 2.3-11.6.
Згідно умов Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року відступлення права вимоги та інших прав, належних ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитними договорами та їх перехід до ТОВ «Таліон плюс» відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру прав вимог.
Позивачем, всупереч вимогам ст.ст.76-81 ЦПК України, не надано суду реєстру прав вимог до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, яким би підтверджувалося набуття ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до відповідача за Кредитним договором № 965749353 від 23.04.2019 р. та передачу відповідних прав, у подальшому, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Матеріали справи також не містять повідомлення ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 965749353 від 23.04.2019 на користь ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», передачу персональних даних боржника та надання йому інформації про фактора, що обумовлено частиною першою статті 18 Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, позивач не надав доказів переходу права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс» Кредитним договором № 965749353 від 23.04.2019 року.
На виконання ухвали Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2026 року, якою постановлено позовну заяву залишити без руху у зв`язку з відсутністю у доданих до позовної заяви додатків повної копії Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. та копії Реєстру прав вимоги до нього, а також розрахунків заборгованості, здійснених ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», представником позивача не було додано вищевказаних документів. Клопотань щодо витребування зазначених доказів представником позивача заявлено не було.
Враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд вважає, що заявлені вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні необхідно відмовити.
Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України, в разі відмови в позові відшкодуванню не підлягає.
На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 09.04.2026 року.

Суддя: 	Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ