ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/8404/15-г 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Побутсервіс Авто"
про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу за результатом розгляду касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у м. Києві
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025
у справі №910/8404/15-г
за заявою Приватного підприємства Студія "Євакс-Біс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексліфтбудсервіс"
про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ: 
Постановою Верховного Суду від 11.02.2026 касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у справі №910/8404/15-г залишено без змін.

16.02.2026 до Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Побутсервіс Авто" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, у якій заявник, посилаючись на частину 8 статті 129, статтю 244 ГПК України, просить стягнути з Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000,00 грн.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.02.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Побутсервіс Авто" передано на розгляд колегії суддів Верховного Суду у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2026 прийнято до провадження і призначено до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Побутсервіс Авто" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/8404/15-г у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечень на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Побутсервіс Авто" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/8404/15-г до Верховного Суду не надано.
Розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Побутсервіс Авто" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення цієї Заяви з таких підстав.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)).
Підпункт в) пункту 4 частини першої статті 315 ГПК України передбачає зазначення у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 123 ГПК України). 
Згідно з частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, у відзиві на касаційну скаргу, який є першою заявою, поданою під час касаційного провадження, Товариство з обмеженою відповідальністю "Побутсервіс Авто" зазначало, що орієнтований розрахунок судових витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, складає 30 000,00 грн, а докази таких витрат, зокрема й акт здачі-приймання наданих послуг, будуть надані у порядку, передбаченому частиною восьмою статті 129 ГПК України.
Тобто, вказавши у відзиві на касаційну скаргу, що у зв`язку із розглядом справи у Верховному Суді попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, заявник дотримався вимог, передбачених частиною першою статті 124 ГПК України.
Частиною восьмою статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Матеріали справи свідчать, що у відзиві на касаційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Побутсервіс Авто", окрім зазначення орієнтованого розрахунку судових витрат на правничу допомогу, також вказало, що докази таких витрат, зокрема й акт здачі-приймання наданих послуг, будуть надані у порядку, передбаченому частиною восьмою статті 129 ГПК України.
Постанова Верховного Суду у цій справі № 910/8404/15-г ухвалена 11.02.2026, відтак встановлений частиною восьмою статті 129 ГПК України строк для подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу становив до 16.02.2026 включно.
Заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, що містить докази понесення таких витрат, подано Товариством з обмеженою відповідальністю "Побутсервіс Авто" 16.02.2026 (зареєстровано судом 16.02.2026), тобто в межах встановленого процесуальним законом строку. 
Таким чином, оскільки у постанові Верховного Суду від 11.02.2026 у цій справі містяться висновки щодо розподілу судових витрат лише зі сплати судового збору, колегія суддів вважає за необхідне здійснити, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Побутсервіс Авто", розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції, шляхом ухвалення цього додаткового рішення (постанови).
Так, згідно пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Водночас загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частинами першою, другою статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Водночас чинним процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині п`ятій зазначеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, що у подальшому були відображені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
У постановах від 19.02.2022 у справі №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Схожих критеріїв дотримується Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Лавентс проти Латвії», «Ніколова проти Болгарії», «Єчюс проти Литви»).
Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справах «Баришевський проти України», «Двойних проти України», «East/West Alliance Limited» проти України»).
Отже, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
У справі, що розглядається, у заяві про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Побутсервіс Авто" визначило розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 28 000,00 грн.
На підтвердження вказаних витрат відповідно до вимог абзацу першого частини восьмої статті 129 ГПК України заявником надано копії таких документів: Договору про надання правової допомоги від 04.06.2022 № 03-4, Договору №2 від 15.12.2022, Акта здачі-приймання наданих послуг від 13.02.2026 № 2; належним чином завірену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; належним чином завірену копію Довіреності.
З наданих документів слідує, що відповідно до Акта наданих послуг № 2 від 13.02.2026 року до Договору № 03-4 про надання правової (правничої) допомоги від 14.07.2022 р. наявний весь перелік наданих послуг адвокатом - ТОВ «Побутсервіс Авто» (а саме: Аналіз Касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на Постанову Північного апеляційного господарського суду від 12 листопада 2025 р. у справі № 910/8404/15-г - на відповідність норм діючого законодавства. Аналіз судової практики, висновків Верховного Суду та діючого законодавства, створення правової позиції у справі № 910/8404/15-г. Підготовка - Відзиву на Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на Постанову Північного апеляційного господарського суду від 12 листопада 2025 р. у справі № Згідно Акту наданих послуг № 2 від 13.02.2026 року до Договору № 03-4 про надання правової (правничої) допомоги від 14.07.2022 р. - гонорар за надання правової допомоги у справі № 910/8404/15-г становить - 28 000 (двадцять вісім тисяч) грн. 00 коп. 
Відповідно до умов Договору № 03-4 про надання правової (правничої) допомоги від 14.07.2022 р. (укладений між ТОВ «Побутсервіс Авто» та Адвокатським Бюро «Гапоненко Роман і партнери»). Згідно п. 1.1. Договору № 03-4 про надання правової (правничої) допомоги від 14.07.2022 р. - Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання в якості правової (правничої) допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси Клієнта, надавати інші види правової (правничої) допомоги (далі у тексті - правова допомога) в обсязі та на умовах, встановлених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та всі фактично понесені Адвокатським об`єднанням витрати у зв`язку з виконанням даного Договору. 
Відповідно до п. 1.2. Договору № 03-4 про надання правової (правничої) допомоги від 14.07.2022 р. - Адвокатське об`єднання за цим Договором приймає на себе зобов`язання надати необхідну правову допомогу, а саме: п.п. 1.2.1. представляти у встановленому порядку інтереси Клієнта в судах, незалежно від територіальності, спеціалізації та інстанційності. 
Пунктом 4.4. Договору № 03-4 про надання правової (правничої) допомоги від 14.07.2022 р. визначено, що Розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню за надану в межах цього Договору правову допомогу, встановлюється в сумі 2000 (дві тисячі ) грн. 00 коп. за одну годину роботи адвоката, що сплачується Клієнтом протягом 3 робочих днів з дати підписання Акту наданих послуг (правової допомоги). 
Крім того, заявником надано Договор № 2 про співробітництво від 15.12.2022 р. (укладений між Адвокатським Бюро «Гапоненко Роман і партнери» в особі керуючого Гапоненко Р.І. з однієї сторони та Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» в особі представника Безроди Р.С. 
Відповідно до п.1.1. Договору умов цього договору Адвокатське Бюро залучає Адвокатське об`єднання до виконання укладених Адвокатським бюро договорів про надання (правничої допомоги). 
Згідно Акту наданих послуг № 2 від 13.02.2026 року до Договору № 03-4 про надання правової (правничої) допомоги від 14.07.2022 р. було надано Товариства з обмеженою відповідальністю «Побутсервіс Авто» правничі послуги у справі № 910/8404/15-г - загальна вартість цих правничих послуг становить 28 000 (двадцять вісім тисяч) грн 00 коп.
Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (див. п.п. 33, 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (див. п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у п. 6.5 постанови від 03.03.2019 у справі № 922/445/19 дійшла висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).
З огляду на викладене заявлений позивачем до стягнення з відповідача в порядку розподілу витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції розмір правничої допомоги у сумі 28 000,00 грн відповідає критеріям співмірності зі складністю справи та обсягом, складністю виконаних адвокатом робіт, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру. 
Верховний Суд враховує, що заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення суду у справі не надано.
Як вже зазначалося вище, у розумінні положень статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Проте правом на подання заперечень проти розміру заявлених судових витрат Головне управління Державної податкової служби у м. Києві не скористалось.
Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Побутсервіс Авто» про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивачки на користь заявниці судових витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в сумі 28 000 грн.
Керуючись статтями 126, 129, 244, 300, 314, 315 ГПК України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Побутсервіс Авто» про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити. 
2. Стягнути Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, місто Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19 ; ідентифікаційний код 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Побутсервіс Авто» ( 03151, місто Київ, вул. Волинська, буд. 34/1; ідентифікаційний код 37740738 ) 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції. 
3. Доручити Господарському суду Сумської області видати наказ.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.І. Картере

К.М. Огороднік