Дата документу 06.03.2026
Справа № 334/1877/23
Провадження № 2/334/26/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря Александрової А.С., представника відповідача адвоката Карпенко В.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 

в с т а н о в и в :

Позивач в особі Державної іпотечної установи звернувся до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року у сумі 1 087 516,94 гривень.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2025 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 
Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви та додатками до нього направлено відповідачу з роз`ясненням права на подання відзиву на позовну заяву.
Скориставшись своїм правом, відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Карпенко В.Ю. надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд заявлені позовні вимоги залишити без задоволення. 
Обґрунтовуючи свої заперечення відповідач зазначав, що ОСОБА_1 не звертався до банку та кредитні кошти брав. 
Позивач, в особі Державної іпотечної установи зазначає про те, що банк за кредитним договором №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року зобов`язався надати грошові кошти – кредит у сумі 35402,50 доларів США, але не зазначив чи надав їх, та якщо надав то коли, при цьому в позові не зазначено яким доказом (бухгалтерським документом) з власним підписом ОСОБА_1 підтверджується надання та отримання кредиту, крім того до позову взагалі не надано жодного бухгалтерського документу про надання кредиту, де стояв би підпис ОСОБА_1 про отримання кредитних коштів.
Згідно п. 3.1 кредитного договору №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року, передбачено порядок надання кредиту, але банк кредит у сумі 35402,50 доларів США не надав, та цей пункт договору не виконав та не міг виконати. Даний факт підтверджується тим, що: поточний рахунок на ім`я ОСОБА_1 не відкривався, до позову не надано його заяви на відкриття поточного рахунку та договору про відкриття поточного рахунку на його ім`я, а самі матеріали справи не містить даних про відкриття йому рахунку для надання кредиту; заява на переказ готівки в іноземній валюті ОСОБА_1 не оформлювалась та ним не підписувалась, до позову її також не надано та в матеріалах справи вона відсутня; кредит у вигляді готівкових коштів з каси банку ОСОБА_1 не надавався, та заява на видачу готівки банком не оформлювалась та ОСОБА_1 не підписувалась, до позову її також не надано та вона відсутня в матеріалах справи;- позичковий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 не відкривався, та не міг бути відкритий, так як не є його особовим поточним клієнтським рахунком. 
На підставі вищезазначеного, та без належно відкритого позичкового та поточного рахунку не можливо Банку виконати умови кредитного договору та надати кредитні кошти у сумі 35402,50 доларів США ОСОБА_1 . 
З вищенаведених підстав, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Представник позивача, у свою чергу надав суду відповідь на відзив, з якого вбачається, що твердження відповідача спростовуються матеріалами справи, зокрема копією кредитної справи про надання кредиту ОСОБА_1 та отримання останнім грошових коштів у сумі 35402,50 доларів США. 

Під час проведення підготовчих дій, представник відповідача заявив клопотання про витребування доказів, а саме: оригінал кредитного договору №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року та додаткової угоди №1 від 16.06.2009 року, Додаткової угоди №2 від 12.01.2010 року та додатковий договір №3 від 30. 07.2013 року на ім`я ОСОБА_1 ; оригінал меморіального ордеру про перерахування кредиту в безготівковій на поточний рахунок ОСОБА_1 , як докази виконання кредитного договору 2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року та Додаткової угоди №1 від 16.06.2009 року, додаткової угоди №2 від 12.01.2010 року та Додатковий договір №3 від 30.07.2013; Оригінал заяви на видачу готівки, з обов`язковим зазначенням поточного у ОСОБА_1 , з його підписом, печаткою та ПІБ посадових осіб банку, що підтверджує факт видачі кредитних коштів з його поточного рахунку та отримання готівки через касу банку; заяву про відкриття особового клієнтського поточного рахунку у національній валюті в оригіналі; заяву про відкриття особового клієнтського поточного рахунку у іноземній валюті в оригіналі; витяг з Книги реєстрації відкритих рахунків, що належить ОСОБА_1 ; оригінали договорів на відкриття особових клієнтських поточних рахунків на ім`я ОСОБА_1 ; прибуткові та видаткові касові документи з підписом ОСОБА_1 , що можуть підтвердити проведені операції по кредитному договору №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року та Додаткової угоди №1 від 2009 року, Додаткової угоди №2 від 12.01.2010 року та Додаткового договору №3 від 30.07.07.2013 року. А також, для встановлення виконання пунктів 2.1, 2.2, 2.4, 2.5 та пунктів 3.1-3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість, затверджені Постановою Національного банку України № 168 від 10 2007 року та ч.4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», необхідно витребувати: документи підтверджуючі виконання вищезазначених положень постанови НБУ № 168 та ч.4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а також додаток до кредитного договору із зазначенням сукупної вартості кредиту та реальної відсоткової ставки.
Ухвалою суду від 06.02.2024 року, у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів було відмовлено. Проте, витребувано у Державній Іпотечній Установі (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки буд.34) оригінал кредитної справи для огляду у судовому засіданні та належним чином завірену копію кредитної справи ОСОБА_1 по кредитному договору №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року для приєднання до матеріалів справи. 
Підготовче судове засідання відкладено.
У підготовчому судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Карпенко В.Ю. зазначали, що з позивачем - Державною іпотечною установою, ОСОБА_1 не укладав жодних договорів, звідси, йому не відомо про відступлення права вимоги за кредитним договором №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року, тому з метою доведення необґрунтованості вимог та безпідставності розрахунку заборгованості, просив суд призначити судову економічну експертизу на вирішення якої поставити питання: Чи підтверджується документально операція з видачі ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитним договором №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року в сумі 35402,50 доларів США? Якщо так, то якими первинними санкціонованими видатковими бухгалтерськими документами, це підтверджується? Чи підтверджується документально оформлення операцій ПАТ КБ «Надра» з надання кредиту ОСОБА_1 за кредитним договором №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року та яким чином відображені ці операції в їх бухгалтерського обліку ПАТ КБ «Надра»? Чи є документальне підтвердження розпорядження  ОСОБА_1 кредитними коштами в сумі 35402,50 доларів США за цільовим призначенням (перерахування їх на інший власний рахунок, перерахування їх особі, проведення валюто-обмінної операції, отримання їх з каси банку чи інше) Чи підтверджуються документально операції зі сплати кредиту та відсотків ОСОБА_1 за кредитним договором №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року ПАТ КБ «Надра»? Якщо так, то якими первинними прибутковими бухгалтерськими документами, це підтверджується? Якою є реальна процентна ставка та сукупна вартість кредиту відповідно до кредитного договору №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року та додатків до нього? Чи відповідають розраховані при дослідженні реальна процентна та сукупна вартість кредиту даним зазначеним у цьому кредитному договорі? Чи містить кредитний договір №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 з додатками до нього умови на шкоду позичальника (споживача), у вигляді замовчування реальної ціни пропонованої фінансової послуги та декларування у цьому договорі заниженої ціни у вигляді значення абсолютного удорожчання кредиту та сукупної вартості кредиту? Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок (та контр розрахунок) умовам кредитного договору №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за даним кредитним договором? Чи є обґрунтованою та чи підтверджується сума заборгованості зазначена у позові. Якщо підтверджується, то у якій сумі ?
Ухвалою суду від 10.07.2025 року, клопотання представника відповідача про призначення судової економічної експертизи по даній справі було залишено без задоволення та закрито підготовче провадження по справі. Справа призначена до судового розгляду по суті. 
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду на ухвалу суду першої інстанції від 10.07.2025 року.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31.07.2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала згідно з п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України. 
До початку розгляду справи по суті, представник відповідача заявив клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи посилаючись на одні й ті ж обставини, тому для перевірки достовірності та належності підпису ОСОБА_1 на кредитному договорі, на бухгалтерських документах, які нібито підписані ним власноручно, слід провести почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 13). Витрати по оплаті експертизи покласти на Позивача.
Ухвалою суду від 05.11.2025 року, клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи по даній цивільній справі залишено без задоволення та продовжено судовий розгляд по суті у відкритому судовому засіданні. 
Після проголошення ухвали про відмову у призначенні судової почеркознавчої експертизи, представник відповідача заявив відвід головуючому судді обґрунтовуючи його тим, що головуючий по даній справі суттєво порушує процесуальні норми та права відповідача, зокрема безпідставно відмовляє у задоволенні клопотань з боку представника відповідача, що порушує рівність сторін. Наведені факти, викликають сумнів у представника позивача у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді даної справи. 
Ухвалою суду від 05.11.2025 року заявлений відвід головуючому судді був визнаний необґрунтованим. Цивільну справу передано до канцелярії суду для визначення складу суду в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України для вирішення питання про відводи судді.
Ухвалою суду від 10.11.2025 року, заяву адвоката Карпенко В.Ю. про відвід судді Козлової Н.Ю. залишено без задоволення.
Інших процесуальних дій судом не вчинялися.
У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні своїх позовних вимог, з підстав, викладених у позовній заяві, письмових пояснень, які долучалися до матеріалів справи. Також, просив суд взяти до уваги усі письмові докази, які долучалися до матеріалів справи. Стягнути з відповідача на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором № 142007/3189/Фжр від 04.12.2007 року, в сумі складає 1 087 516 гривень 94 копійки, з яких: 34 902,45 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 02.06.2020р. становить 936 017 гривень 40 копійок в тому числі - 29 766,94 доларів США заборгованість по сумі основного боргу, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 02.06.2020 року складає 798 292,78 гривень; простроченими відсотками за користування кредитом за період з 01.01.2019 року по 02.06.2020 року (набуті станом на 02.06.2020 року), що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 02.06.2020 року, становить 137 724,62 гривень; 151 499 гривень 54 копійки простроченої заборгованості за відсотками за період з 02.06.2020 року по 31.12.2021 року. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи судові витрати, в розмірі 16 312, 776 гривень та витрати, пов`язані з відшкодуванням відрядження уповноваженої особи, яка особисто приїхала з Києва до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя та надала для огляду оригінал кредитної справи у сумі 4085,14 гривень.
Представник відповідача у судовому засіданні пояснював, що їх позиція щодо невизнання позовних вимог залишилася не змінною. ОСОБА_1 заперечує факт укладання кредитного договору та отримання грошових коштів. Належних та допустимих доказів щодо відкриття поточного рахунку на ім`я ОСОБА_1 суду не надавався. Матеріали справи не містить даних про відкриття рахунку ОСОБА_1 для надання кредиту. Заява на переказ готівки в іноземній валюті ОСОБА_1 не оформлювалась та ним не підписувалась. Також, до позову не надано та в матеріалах справи вона відсутні докази того, що кредит у вигляді готівкових коштів з каси банку надавався ОСОБА_1 .. Заява на видачу готівки банком не оформлювалась та ОСОБА_1 не підписувалась. Крім того, відсутня інформація щодо відкриття позичкового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 . 
На підставі викладеного, представник відповідача наполягає на відмові у задоволенні позовних вимог, оскільки без відкриття позичкового та поточного рахунку не можливо Банку виконати умови кредитного договору та надати кредитні кошти у сумі 35402,50 доларів США ОСОБА_1 .
На підтвердження своєї позиції, представник відповідача надав суду висновок судової-економічної експертизи, яка була проведена за заявою ОСОБА_1 за матеріалами цивільної справа №334/1877/23 за позовом Державна іпотечна установа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №14/2007/3189/ Фжр від 04.12.2007 року. Дану експертизу відповідач провів самостійно без ухвали суду. При цьому, судовим експертом зазначено, що в об`ємі наданих на дослідження документів, експерт, згідно вимог чинного законодавства, не підтверджує документально операцію з видачі ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитним договором №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року в сумі 35402,50 доларів США. Крім того, експерт робить висновок, що у п. 3.1 кредитного договору №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року, не зазначено рахунок, на який повинно бути перераховано кредитні кошти. А у матеріалах справи відсутня «належним чином оформлена заява на переказ готівки» від 04.12.2007 року. Також відсутній первинний бухгалтерський документ, а саме заяви на видачу готівки 04.12.2007 року. Роздруківка меморіального ордеру №331 від 04.12.2007 року не містить підписів ОСОБА_1 як отримувача і відповідальних співробітників Банку за здійснення цієї операції, що є порушенням ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІУ від 16.07.1999р. (зі змінами і доповненнями), є недійсним бухгалтерським документом і на підставі підпункту 2.1.1 пункту 2 «Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ № 566 від 30.12.98р., що не може бути підставою для бухгалтерського обліку, відтак - належним доказом у справі щодо надання кредитних коштів. 
Представник відповідача також зазначав, що представник позивача вводив суд в оману, наполягаючи на тому, що ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 35402,50 доларів США, для придбання квартири, але це є безпідставним та недолугим твердженням, так як квартиру було придбано за гривні, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, який наявний в матеріалах справи, на яку кошти були витрачені власні у гривні так і ті гривні, що були позичені у знайомих.
З вищенаведених підстав, представник відповідача просив суд відмовити в задоволені позову, про стягнення заборгованості за кредитним договором №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року, в повному обсязі.
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як було доведено представником позивача та підтверджено матеріалами справи, 04 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 14/2007/3189/Фжр. 
Кредитний договір - це цивільно-правовий документ, який визначає взаємні юридичні права і обов`язки та економічну відповідальність банку і клієнта (позичальника) з приводу проведення кредитної операції. 
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 Цивільного Кодексу України ). 
На теперішній час, кредитний договір чинний, сторонами не оскаржувався, термін кредитування до 12 листопада 2027 року (згідно п. 1.4. Кредитного договору № 14/2007/3189/Фжр від 04 грудня 2007 року.)
Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору цільовим призначенням Кредиту є: проведення розрахунків по договору купівлі – продажу б/н від 04.12.2007 року, що укладений між Позичальником - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно якого Позичальник придбає у власність нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 
16 червня 2009 року між Банком та Позичальником до Кредитного договору була укладена додаткова угода № 1, якою Кредитний договір був викладений у новій редакції.
12 січня 2010 року між Банком та Позичальником до Кредитного договору була укладена додаткова угода №2, якою Кредитний договір був викладений у новій редакції.
30 липня 2013 року між Банком та Позичальником до Кредитного договору був укладений додатковий договір про внесення змін та доповнень №3.
Банк свої зобов`язання за Кредитним договором в частині надання кредиту виконав, що підтверджується заявою Позичальника від 04.12.2007 року, валютним меморіальним ордером №331 від 04.12.2007 року та валютним меморіальним ордером № 333 від 04.12.2007 року. 
Кредитний договір №14/2007/3189/Фжр від 04 грудня 2007 року, наразі, чинний, сторонами не оскаржувався, термін кредитування до 12 листопада 2027 року (згідно п. 1.4. Кредитного договору №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року.)
В забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором 04.12.2007 року між Банком та Позичальником був укладений Договір іпотеки №14/2007/3189/Фжр, посвідчений 04.12.2007 року Гармашовим Г.М. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №7485.
21 травня 2020 року між Банком та Державною іпотечною установою був укладений Договір відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за №1436.
Відповідно до п. 1. Договору відступлення за цим договором в порядку і на умовах, визначених цим договором, Банк відступає Державній іпотечній установі (Новому кредитору/іпотекодержателю/заставодержателю) належні Банку, а Новий кредитор/іпотекодержатель/заставодержатель набуває права вимоги Банку до заставодавців /іпотекодавців та/або поручителів та/або майнових поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом – Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом - Основні договори, надалі за текстом - Права вимоги.
Відповідно до пункту 107 додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги Банку до ОСОБА_1 за Кредитним договором та Договором іпотеки відступаються Позивачу.
Факт заміни Іпотекодержателя з Банку на Державну іпотечну установу підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 12.06.2020 року №212356549.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 за кредитні кошти придбано нерухоме майно - двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 45,39 кв.м. та житловою площею 27,1 кв.м. ( іпотечне майно).
ОСОБА_1 – відповідач по справ є одноособовим власником, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з індексним номером витягу: 70060792 від 29.07.2013 року.
Витяг про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек з номером витягу 25861844, сформований 29.12.2009 року також доводить, що Іпотекодавець ОСОБА_1 на виконання зобов`язань згідно кредитного договору №14/2007/3189/Фжр Іпотекодержателю ВАТ КБ «Надра» віддав в обтяження, двокімнатну квартиру загальною площею 45,39 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 . В підставі обтяження витягу зазначено Договір іпотеки від 04.12.2007, засвідчений приватним нотаріусом Гармашовим Г.М., з розміром основного зобов`язання 35402,50 доларів США. 
Представник Державної іпотечної установи при розгляді справи пред`являв оригінал кредитної справи, яку отримано від Первісного кредитора на огляд суду, а в подальшому копію кредитної справи, яка долучена до матеріалів цивільної справи. 
Отже, матеріалами справи достеменно доведено, що 04.12.2007 року уклався Кредитний договір між Первісним Кредитором та Відповідачем. За надані банком кредитні кошти ОСОБА_1 купив двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 та став одноособовим власником іпотечного майна.
Як вбачається з копії кредитної справи та оглянутої судом оригіналу кредитної справи ОСОБА_1 звертався до Первісного кредитору ВАТ КБ «Надра» з заявами, щодо купівлі валюти, які потім йшли на погашення заборгованості за Кредитним договором. 
Разом з тим, матеріали кредитної справи містять інформацію щодо повернення відповідачем грошових коштів за кредитним договором у розмірі та на умовах, визначеним вищезазначеним кредитним договором.
Отже, оформлення права власності на придбане за кредитні кошти майно, купівля валюти для погашення заборгованості, спростовує заявлену ОСОБА_1 інформацію щодо не оформлення кредитного договору та не отримання ним кредитних коштів. 
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Матеріали справи не містять даних про спростування презумпції не чинності договору купівлі-продажу, Кредитного договору та Іпотечного договору.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Карпенко В.Ю. стверджували, що ОСОБА_1 не отримував кошти по Кредитному договору № 14/2007/3189/Фжр від 04 грудня 2007 року, однак у кредитній справі міститься його переписка з Банком, саме по вищезазначеному кредитному договору. Також, були оплати по кредитному договору та особисті звернення, щодо купівлі валюти для оплати по кредитному договорі, відбувалось страхування іпотечного майна, звернення, щодо зменшення штрафів, тощо.
Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та пропорційність. 
Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», зокрема в п. 2 та 3: «Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказі обставинам, які мають значення для вирішення справи.» 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. 
Приймаючи до уваги письмові докази, які були надані представником позивача, та які суд вважає допустимими та належними, повністю спростовують письмові докази, які були подані представником боржника з метою заперечень та спростування підстави позову.
Заперечення представника відповідача та самого відповідача ОСОБА_1 щодо неотримання ним коштів за кредитним договором не підтверджено жодними доказами, які б могли спростувати не видачу кредитних коштів відповідачу по кредитному договору № 14/2007/3189/Фжр від 04 грудня 2007 року. 
Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
При цьому, ОСОБА_1 не висунув заперечення проти вимог нового кредитора як передбачено ст. 518 ЦК України, а саме: боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором на момент його виконання. Кредитний договір підписаний ОСОБА_1 добровільно без тиску з боку кредитора або третіх осіб, а також відсутній збіг тяжких обставин, що обумовив його укладання. 
Суд критично ставиться до твердження ОСОБА_1 та його представника про незрозумілість, неповноту інформації викладеної у кредитному договорі, оскільки позичальнику було надано усю необхідну інформацію про умови кредитування. ОСОБА_1 жодного разу не звертався до кредитора з приводу надання додаткової інформації або надання роз`яснення стосовно кредитного договору, не виступав з пропозиціями щодо внесення змін до такого договору. 
Навпаки, ОСОБА_1 певний час виконував умови договору, чим фактично підтвердив зрозумілість умов та погодження з ними. 
Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. 
Як вже наголошувалося вище, ОСОБА_1 самостійно звернувся до первісного кредитора – КБ «Надра» для отримання кредитну та укладення кредитного договору.
Відповідно до вимог ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
У відповідності ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. 
Згідно вимог ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Підписуючи кредитний договір позичальник своїм підписом кредитного договору, додатків до нього, додаткових угод фактично підтвердив ознайомлення з умовами кредитування та погодився з ними, зокрема з умовами взаєморозрахунків. 
З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд приходить до висновку, що обґрунтованість позовних вимог позивача повністю підтверджується матеріалами справи, зокрема: Копією титульної сторінки Кредитної справи № 14/2007/3189/Фжр по позичальнику ОСОБА_1 ; Копією Сертифікату на видачу кредиту від 14.11.2007 р.; Копією пам`ятки клієнту по умовам оформлення кредитного пакету. Від 01.12.2007 р.; Копією анкети -заяви клієнта; Копією повідомлення про передачу майна в іпотеку; Копією рахунка-фактури № 62-30012022 від 04.12.2007 р.; Копію заяви по видачу суми коштів в розмірі 35 402.50 дол. США від 04.12.2007 р.; Копією заяви, що в іпотечному майні малолітні діти не зареєстровані від 04.12.2007 р.; Копією валютного меморіального ордеру про видачу 35000 дол. США по Кредитному договору № 14/2007/3189/Фжр ОСОБА_1 від 04.12.2007 р. № 331; Копією Акту перевірки наявності та стану майна, що передане в іпотеку від 04.12.2007 р.; Копією Сертифікату на видачу кредиту від 14.11.2007 р.; Копією Акту перевірки наявності та стану майна, що передане в іпотеку від 04.06.2008 р.; Копією заяви на участь в валютному аукціоні для купівлі іноземної валюти на погашення платежу по Кредитному договору №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 р. датовану 01.03.2009 р.; Копією заяви про купівлю іноземної валюти ОСОБА_1 на погашеня кредитної заборгованості згідно кредитного договору №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 р. датовану 06.03.2009 р.; Копією Акту перевірки місцезнаходження, наявності та стану майна, що передане в іпотеку від 04.06.2009 р.; Копією заяви про погашення заборгованості в розмірі 3440.75 дол. США з депозитного рахунку ОСОБА_1 від 16.06.2009 р.; Копією заяви про купівлю іноземної валюти ОСОБА_1 на погашеня кредитної заборгованості згідно кредитного договору №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 р. в розмірі 350 дол. США датовану 05.10.2009 р.; Копією заяви на зміну дати щомісячного платежу за кредитною угодою №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 р. датовану 11.12.2009 р.; Копією заяви на зміну дати щомісячного платежу за кредитною угодою №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 р. датовану 08.12.2009 р.; Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек, № витягу 25861944; Копією відповіді Банка від 18.11.2013 р.; Копією Акту перевірки місцезнаходження, наявності та стану майна, що передане в іпотеку від 25.03.2013 р.; Копією квитанції № 92856945 від 29 липня 2013 р. 
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України).
Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Отже, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував умови договору, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем Державною іпотечною установою у розмірі 1 087 516,94 гривні (один мільйон вісімдесят сім тисяч п`ятсот шістнадцять гривень 94 копійок), з яких: 34 902,45 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 02.06.2020р. становить 936 017 (дев`ятсот тридцять шість тисяч сімнадцять) гривень 40 копійок в тому числі – 29 766,94 доларів США заборгованість по сумі основного боргу, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 02.06.2020 року – 798 292,78 гривень; 5 135,51 США заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом за період з 01.01.2019 року по 02.06.2020 року (набуті станом на 02.06.2020 року), що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 02.06.2020 року – 137 724,62 гривень; 151 499 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 54 копійки - прострочена заборгованість за відсотками (за період з 02.06.2020 року по 31.12.2021 року).
Розмір такої заборгованості відповідачем не спростований та власних розрахунків з даного приводу нею не надано, тому позовні вимоги Державної іпотечної установи до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню.
Суд не приймає до уваги висновок експерта Петренко Г.А. від 09.12.2025 року, яка проводила судову економічну експертизу за заявою ОСОБА_1 з огляду на те, що висновок експерта одержаний не у порядку, встановленому законом. 
Верховний Суд виклав правовий висновок, відповідно до якого суд, беручи до уваги висновок експерта як доказ у справі, зобов`язаний здійснити перевірку попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України; недотримання судом такої вимоги не може вважатися формальним порушенням норм процесуального закону, оскільки ЦПК України визначає це обов`язковою вимогою, від якої залежить допустимість чи недопустимість висновку як доказу.
Щодо стягнення судових витрат суд зазначає:  
Згідно п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Частиною 3 п. 3. ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, які пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.
Відповідно до ст. 140 ЦПК України, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат (договорів, рахунків та інших доказів).
Пунктом 8 ч. 4 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
На підтвердження понесених витрат представника Державної іпотечної установи, згідно п. 8 ч. 4 ст. 141 ЦПК України позивач надав суду копію наказу від 07.03.2024 р. № 03-вд про відрядження «Про відрядження ОСОБА_5 » до м. Запоріжжя для представлення інтересів Державної іпотечної установи в Дніпровському (Ленінському) районному суду м. Запоріжжя терміном на 3 дні з 13 по 15 берез 2024 року; копію наказу від 03.01.2024 року № 03-з «Про визначення сум добових витрат на відрядження працівників Державної іпотечної установи» у сумі 710,00 гривень; копію посадочного документа Київ-Пасажирський – Запоріжжя 1 придбаний на ім`я Єрохіна О.П. № 2ССВ468С-5D4AF39F-0001 4; копію посадочного документа Запоріжжя 1 – Київ-Пасажирський придбаний на ім`я ОСОБА_5 № E28B468C-29296900-0001.
Приписами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2022 року по справі № 766/22653/17, провадження № 61-10св22 встановлено: «Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (частина друга статті 140 ЦПК України).
Отже, склад і розмір судових витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.» 
Державна іпотечна установа понесла такі витрати: добові працівника (3 дні х 710 грн. = 2130 грн.) вартість посадочного документа Київ-Пасажирський – Запоріжжя 1 – 861,56 гривень вартість посадочного документа Запоріжжя 1 – Київ-Пасажирський – 1093,58 гривень, а всього 4 085,14 гривень.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 16 312,76 гривень судового збору. 

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 536, 610, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Державної іпотечної установи заборгованість за Кредитним договором №14/2007/3189/Фжр від 04.12.2007 року, яка складає 1 087 516,94 гривні (один мільйон вісімдесят сім тисяч п`ятсот шістнадцять гривень 94 копійок), з яких: 34 902,45 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 02.06.2020р. становить 936 017 (дев`ятсот тридцять шість тисяч сімнадцять) гривень 40 копійок в тому числі – 29 766,94 доларів США заборгованість по сумі основного боргу, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 02.06.2020 року – 798 292,78 гривень; 5 135,51 США заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом за період з 01.01.2019 року по 02.06.2020 року (набуті станом на 02.06.2020 року), що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 02.06.2020 року – 137 724,62 гривень; 151 499 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 54 копійки - прострочена заборгованість за відсотками (за період з 02.06.2020 року по 31.12.2021 року).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи (бульвар Лесі Українки, б. 34, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код: 33304730) судові витрати, в розмірі 16 312,76 (шістнадцять тисяч триста дванадцять гривень 76 коп.) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи (бульвар Лесі Українки, б. 34, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код: 33304730) судові витрати, пов`язані з витребуванням доказів у розмірі 4 085,14 гривень. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: Козлова Н. Ю.