КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2026 року м. Київ № 320/25697/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови від 08.02.2024 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 про стягнення на користь держави штрафу в розмірі 10000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження про стягнення на користь держави штрафу є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки ухвала Господарського суду міста Києва від 06.04.2023 у справі № 910/12546/22 мала бути пред`явлена стягувачем до виконання саме в строк до 06.07.2023, проте була пред`явлена з попущенням такого строку, проте, не зважаючи на таку обставину, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, що є порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.06.2024 відкрито правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
Відповідач своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
На підставі наведеного, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2023 у справі № 910/12546/22 застосовано до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербуд Альянс» ОСОБА_1 захід процесуального примусу у вигляді штрафу. Стягнуто з директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербуд Альянс» ОСОБА_1 в дохід державного бюджету України штраф у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. В ухвалі зазначений строк пред`явлення її до виконання - до 06.07.2023 (включно).
Постановою Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 08.02.2024 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого документа - ухвали у справі № 910/12546/22, виданої 06.04.2023 Господарським судом міста Києва, згідно якої - до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербуд Альянс» ОСОБА_1 застосовано захід процесуального примусу у вигляді штрафу, стягнуто з директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербуд Альянс» ОСОБА_1 в дохід державного бюджету України штраф у розмірі 10000 грн.
Позивач звертає увагу на те, що на адресу директора ТОВ «ІНТЕРБУД АЛЬЯНС» ОСОБА_1 у липні 2023 року надійшов лист Господарського суду міста Києва від 20.07.2023 за підписом судді Маринченка Я.В., в якому повідомлялося про те, що в адресу ТОВ «ІНТЕРБУД АЛЬЯНС» був помилково відправлений судом оригінал ухвали Господарського суду міста Києва від 06.04.2023 у справі № 910/12546/22 замість її копії, а тому суд просив повернути в адресу суду оригінал цієї ухвали суду.
Відповідаючи на цей лист, ОСОБА_1 повідомив суд про те, що станом на теперішній час перебуває за межами території України (за кордоном), і ухвала Господарського суду міста Києва від 06.04.2023 у справі № 910/12546/22 знаходиться разом з ним, тобто не перебуває в Україні, бо стосується застосування заходів впливу саме до нього, і зазначив про можливість повернення цієї ухвали тільки після повернення до України. А отже, виходячи з викладеного, державний виконавець Стеценко Н.В., відкрила виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі не оригіналу виконавчого документа.
Крім того, як зазначає позивач, з інформації, яка розміщена в Автоматизованій системі виконавчого провадження у відомостях про виконавче провадження № НОМЕР_1 міститься копія ухвали Господарського судуміста Києва від 06.04.2023 у справі № 910/12546/22, яка є виконавчим документом у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, в якій зазначений строк пред`явлення її до виконання і цей строк чітко зазначений у резолютивній частині цієї ухвали і становить - до 06.07.2023 включно. Тому, ухвала Господарського суду міста Києва від 06.04.2023 у справі № 910/12546/22 мала бути пред`явлена стягувачем до виконання саме в строк до 06.07.2023, а була пред`явлена з попущенням такого строку, проте, не зважаючи на таку обставину, державним виконавцем Стеценко Н.В. було відкрите виконавче провадження, що є порушенням норм Закону № 1404.
Наведене і зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Відповідно до норм ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 1 Закону № 1404 (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, як ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону № 1404).
Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови позивач зазначає, що відповідачем відкрито спірне виконавче провадження всупереч закінченню строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та за відсутності оригіналу виконавчого документа (ухвали суду).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частинами 1 та 2 ст. 12 Закону № 1404 визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Як передбачено у ч. 4 ст. 4 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 2).
Водночас, 26.03.2022 набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", яким розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII доповнено пунктом 10-2, відповідно до якого, зокрема, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Так, указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває наразі.
У даній справі не є спірним, що ухвала суду від 06.04.2023 у справі № 910/12546/22 набрала законної сили. А тому, з огляду на приписи ст. 12 Закону № 1404, за загальним правилом, строк пред`явлення такої ухвали до виконання міг бути до 06.07.2023 (включно), натомість, виконавче провадження з виконання цієї ухвали суду відповідачем відкрито 08.02.2024.
Так, 23.01.2023 Верховним Судом відкрито касаційне провадження у справі № 260/2595/22 на підставі п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо застосування абзацу 10 п. 10-2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404 у подібних правовідносинах.
Предметом судової перевірки касаційної інстанції у межах тієї адміністративної справи була правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих документів за умови додержання виконавцем вимог законодавства та повернення виконавчих документів стягувачу у зв`язку з пропуском строку їх пред`явлення до виконання.
Роблячи висновки у справі № 260/2595/22 у постанові від 15 березня 2023 року, Верховний Суд наголосив, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі про адміністративне правопорушення встановлені Законом № 1404.
Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404, відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом № 1404 як спеціальним нормативно-правовим актом, Верховний Суд резюмував, що у даному випадку, підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Оскільки воєнний стан триває, строк (зокрема і 3-місячний) на пред`явлення до виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 06.04.2023 у справі № 910/12546/22 не вважається пропущеним.
Як вже зазначалось, виконавчий документ виданий 06.04.2023, тобто вже після набрання чинності Закону України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення», відповідно до якого строки, в тому числі, але не виключно, встановлені ч. 1 ст. 12 Закону № 1404 перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, тому оскаржувана позивачем постанова про відкриття виконавчого провадження не підлягає скасуванню з цих підстав, оскільки винесена щодо виконавчого документа, строк пред`явлення якого до виконання на закінчився.
Щодо зазначення позивачем про те, що Господарський суд м. Києва до Державної Судової Адміністрації України для пред`явлення до примусового виконання до органу державної виконавчої служби не міг передати саме оригінал виконавчого документу - ухвали Господарського суду міста Києва від 06.04.2023 року по справі № 910/12546/22, а передав якійсь інший документ (можливо копію), суд звертає увагу на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1404 у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Згідно з ч. 4 вищевказаної статті, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
Тому, наведні вище посилання позивача не заслуговують на увагу, адже ухвала суду від 06.04.2023 у справі № 910/12546/22 набрала законної сили, розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень, з огляду на що, була направлена на виконання, при цьому, підстав для застосування норм ч. 4 ст. 4 Закону № 1404, у державного виконавця не було. 
Також, постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2023 у справі № 910/12546/22 апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербуд Альянс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.04.2023 у справі №910/12546/22 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.04.2023 у справі №910/12546/22 залишено без змін.
До того ж, виконавчий документ може бути видано у формі електронного документа, на який накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". 
Посилання позивача на надсилання судом на його адресу оригіналу ухвали суду, що вказує на неможливість її надсилання судом на виконання, не змінюють правового регулювання спірних правовідносин, при цьому, що дії суду по складанню та направленню на виконання оригіналу виконавчого документа не є предметом даного спору.
Судом не встановлено порушень прав та інтересів позивача, як боржника, як внаслідок оформлення виконавчого документа стягувачем, так і внаслідок прийняття його в роботу уповноваженим органом виконавчої служби.
Крім того, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, виконавчий лист за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 4 Закону № 1404, зокрема містить підпис судді, що його видав, гербову печатку суду, а наведені відомості у повній мірі дозволяють ідентифікувати, як стягувача, так і боржника. Вимоги закону щодо оформлення виконавчого документа стосуються забезпечення належної роботи органів виконавчої служби, яким підстав для повернення виконавчого документа стягувачу не встановлено. Наразі ж оскаржуваною постановою права та інтереси позивача, як боржника, жодним чином не порушені.
З огляду на вищевикладене, оскаржувана постанова винесена у межах виконавчого провадження у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», та у спосіб і порядок визначений виконавчим документом.
Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч. ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час розгляду спору, а тому, не підлягають задоволенню. 
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд 
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.