Справа 206/6037/25 
Провадження 2/206/398/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

11 березня 2026 року  м. Дніпро 

Самарський районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді Плінської А.В., за участю секретаря Габісонії Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В:

24.10.2025 року позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути заборгованість за укладеним кредитним договором №13.02.2025-100000322 від 13.02.2025 року у розмірі 9300,00 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного між сторонами договору, позичальнику було надано кредит у сумі 3000,00 на строк 140 днів з дати його надання та остаточною датою повернення кредиту є 02.07.2025 рік. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість у сумі 9300,00 грн., з яких 3000,00 грн. основний борг, 4200,00 грн. проценти, 600,00 грн. комісія, 1500,00 грн. неустойка. Враховуючи викладене, позивач просить вимоги задовольнити. 
Ухвалою від 13 січня 2026 року відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити в його відсутність, проти винесення судом заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір(оферти)і прийняття пропозиції (акцепту)другою стороною.
Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання, що визначено у ст. 634 ЦК України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , 13.02.2025 року укладено Кредитний договір (оферти) №13.02.2025-100000322.
Відповідно до умов Договору ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів.
Строк, на який надано кредит становить 140 днів з дати його надання та кінцевою датою повернення кредиту 02.07.2025 рік. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надано кредит, зі сплатою комісії, пов`язаної з наданням кредиту 20% від суми кредиту, яка дорівнює 600,00 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю, надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором,та перерахував на рахунок позичальника 3000,00грн., що підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» № 209-0810 від 08.10.2025року.
Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №13.02.2025-100000322 від 13.02.2025 року, відповідач має заборгованість перед позивачем, яка становить 9300,00 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту 3000,00 грн., заборгованість за процентами 4200,00 грн., заборгованість за комісією 600,00 грн., заборгованість по неустойці 1500,00 грн. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатив. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за порушення грошового зобов`язання у розмірі 1500,00 грн., то в цій частині позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задоволенню не підлягають, оскільки на теперішній час на території України продовжує діяти введений з 24 лютого 2022 року воєнний стан, а відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі,сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на те,що відповідач прострочив погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №13.02.2025-100000322 від 13.02.2025 року у загальному розмірі 7800,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 3000,00 грн.; заборгованість за процентами 4200,00 грн.; заборгованість за комісією 600,00 грн., а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню.
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Споживчий центр» пред`явило вимогу майнового характеру (стягнення заборгованості за кредитним договором) на суму (ціну позову) 9300,00 грн., тоді як суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог на суму 7800,00 грн., що становить 84 % від ціни позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2034,82 грн. (2 422,40 х 84% : 100).
Керуючись ст. ст. 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833) заборгованість за Кредитним договором №13.02.2025-100000322 від 13.02.2025 року у розмірі 7800,00 грн. та 2034,82 грн. судового збору.
В іншій частині вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення, позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: А.В. Плінська