ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/7328/25  Провадження № 2-а/636/18/26	

Дата 

Справа № 636/7328/25
Провадження 2-а/636/18/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
30 березня 2026 року  м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді  Карімова І.В.,
за участю секретаря судового засідання  Ріпи І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чугуєві позовну заяву  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №8/10400 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 18.08.2025,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Лихачов Роман Борисович звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1  про скасування постанови №8/10400 від 18.08.2025, за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративне правопорушення (КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., та просив закрити провадження у цій справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, винесена з порушенням встановленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ’єктивному розгляді справи, за відсутності належних та допустимих доказів, які підтверджували б факт його неправомірних дій з огляду на наступне.
ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 від 09 червня 1997 року. Позивач був офіційно зареєстрований як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб №6323 7000558817 від 30 березня 2022 року. На дату подачі позову до суду статус внутрішньо переміщеної особи скасовано.
04 червня 2024 року позивач оновив дані у ТЦК та СП за місцем реєстрації, що підтверджується витягом №236321-04062024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 04 червня 2024 року.
Позивач працює в їдальні військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою №0801/8/333 від 14 жовтня 2024 року (додаток 6) та довідкою №9/1227 від 20 серпня 2025 року.
17 серпня 2025 року працівниками районного управління поліції Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області позивач ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з перебуванням його у розшуку. В ході проведення перевірки за даними Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов’язаних та резервістів «Оберіг» було встановлено факт порушення ним правил військового обліку, а саме неповідомлення ТЦК та СП про зміну місця проживання протягом 7-ми днів та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП за №7/10359 від 17 серпня 2025 року, в якому зазначено, що “Відповідно до даних з реєстру ІНФОРМАЦІЯ_4 14 серпня 2025 року, було направлено звернення за №E3214330, згідно абз. 16 п. 79 Порядку №1487 в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення громадянина ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення. Вказане звернення сформовано автоматизовано, у зв`язку з інформацією, яка надійшла до реєстру Оберіг із зазначенням в примітках «Автоматичне взяття на облік згідно змін від 01.04.2025 до постанови КМУ №932». За даними з реєстру Оберіг дані про особу ОСОБА_1 внесені в систему 14 серпня 2025 року.
Згідно облікової картки ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та змінив адресу місця проживання  АДРЕСА_2 . Тобто, військовозобов`язаний ОСОБА_1 у зв`язку зі зміною місця проживання був зобов`язаний у семиденний строк повідомити ІНФОРМАЦІЯ_3 про відповідні зміни, відповідно до абзацу 5 п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», але цього не зробив, чим порушив вимоги абз.1, п.23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів,  затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022. №1487 зі змінами (далі -Порядок 1487), абз.8 ч.3, абз.6 ч.10 ст.1 Закону України ” Про військовий обов`язок і військову службу”.
18 серпня 2025 року за результатом розгляду протоколу начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП №8/10400, в якому зазначено: “17.07.2025 під час перевірки в ІНФОРМАЦІЯ_5 відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов’язаних та резервістів виявлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов’язаним ОСОБА_1 , а саме що ОСОБА_1 не став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 після зміни місця проживання протягом 7- ми днів, тобто не перебував на військовому обліку в РТЦК та СП за місцем проживання, чим порушив вимоги абз. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов'язаних, викладених у додатку 1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов’язаних, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022 № 1487" (зі змінами), абз. 8 ч. 3, абз. 5 ч. 10 ст. 1 та 4.3 ст. 37 Закону України "Про військовий обов’язок і військову службу".
Позивач вважає винесену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. Оскаржувану постанову ОСОБА_1 не отримував, про розгляд справи про адміністративне правопорушення повідомлений не був. Позивач не був присутній під час розгляду адміністративної справи, що позбавило його можливості надати пояснення та реалізувати своє право на захист. Копія постанови йому не вручалася, що підтверджується відсутністю його підпису у відповідній постанові. Також, постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише формальне посилання на статті КУпАП, які нібито були порушені позивачем, без конкретизації фактичних обставин справи та без наведення детального опису дій, що становлять склад правопорушення. В оскаржуваній постанові не зазначено в якому ТЦК та СП Позивач перебуває на військовому обліку та в якому ТЦК та СП він мав би стати на військовий облік у зв`язку із зміною місця проживання. Разом з тим, позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 від 09 червня 1997 року. При оновленні даних 04 червня 2024 року у витязі №236321-04062024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 04 червня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначив, що позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . До того ж, позивач був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа ще у 2022 році, тоді як розгляд адміністративної справи відбувся лише у 2025 році, на момент її розгляду строки притягнення до відповідальності, визначені ст. 38 КУпАП, сплинули, що зумовлює закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 29.08.2025 року відкрито провадження у цій адміністративній справі, розгляд якої визначено проводити у порядку загального позовного провадження.
17.09.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП, а саме не став на військовий облік за місцем оформлення ВПО (ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». У зв`язку з чим відповідно до ст.ст. 235,254 КУпАП відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210 КупАП. Позивачу роз`яснено його права та обов`язки, повідомлено про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис у примірнику протоколу. Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянуто 18.08.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 , та винесено постанову за № 8/10400, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн. Зі змістом вказаної постанови ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його підпис в постанові, та отримав її примірник особисто. Факт уточнення позивачем персональних даних через додаток «Резерв+» на виконання вимог закону 3633, не свідчить про обізнаність ІНФОРМАЦІЯ_3 про зміну місця проживання у 7-денний строк з дня взяття на облік як ВПО. Факт порушення позивачем правил військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 виявлено 17.08.2025 після супроводження (доставлення) позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже моментом виявлення порушення позивачем правил військового обліку є 17.08.2025.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 27.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача Лихачов Р.Б. через систему «Електронний суд» надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Представник Чугуївського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив розглянути справу за наявними матеріалами, зокрема, враховуючи заперечення, зазначені у відзиві на позовну заяву.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши надані доказив їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи з  30 березня 2022 року взятий на облік як внутрішньо переміщена особа та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ,що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб №6323 7000558817 від 30 березня 2022 року
04 червня 2024 року позивач оновив дані у ТЦК та СП за місцем реєстрації, що підтверджується витягом №236321-04062024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 04 червня 2024 року.
На даний час позивач працює в їдальні військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується наданими командуванням військової частини НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 : довідкою № 0801/8/333 від 14 жовтня 2024 року та довідкою №9/1227 від 20 серпня 2025 року.
З наданої ІНФОРМАЦІЯ_5 копії справи № 1181 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вбачається, що 17 серпня 2025 року заступником начальника відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковником ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № 7/10359 стосовно ОСОБА_1 , у якому вказано, що за даними з реєстру Оберіг дані про особу ОСОБА_1 внесені в систему 14.08.2025. Згідно облікової картки ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та змінив адресу проживання: АДРЕСА_2 . Тобто військовозобов`язаний ОСОБА_1 у зв`язку зі зміною місця проживання був зобов`язаний у семиденний строк повідомити ІНФОРМАЦІЯ_3 про відповідні зміни, відповідно до абзацу 5 п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», але цього не зробив, чим порушив вимоги абз. 1 п. 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 (зі змінами), абз.8 ч.3 , абз.6 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок в військову службу».
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 роз`ясненні положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та він отримав примірник протоколу 31 березня 2025 року, що підтверджується його особистим підписом.
18 серпня 2025 року, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 8/10400 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 гривень. За змістом вказаної постанови  ОСОБА_1 не став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 після зміни місця проживання протягом 7-ми днів, тобто не перебував на військовому обліку в РТЦК та СП за місцем проживання, чим порушив вимоги абз. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних , затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 «Зі змінами», абз.8 ч.3 , абз.6 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок в військову службу».
У постанові зазначено, що ОСОБА_1 отримав примірник постанови № 8/8747 від 18.08.2025, що підтверджується його особистим підписом.
Не погодившись із постановою про накладення адміністративного стягнення № 8/10400 від 18.08.2025, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 7 КУпАП  ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписами ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Приписами статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно статті 235 КУпАП, розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Щодо порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, під час розгляду справи керівником РТЦК та СП встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Згідно статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні настав з 17 березня 2014 року, з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
24 лютого 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України, та діє до теперішнього часу.
За змістом частин 1-3 статті 1, статті 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «;Про Збройні Сили України», «;Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини сьомої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Згідно пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно абз. 5 п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України - на військовий облік військовозобов`язаних: військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.
Абз.1 п.23 Правил організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р.№ 265 Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.
Згідно абз. 8 ч.3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: дотримання правил військового обліку.
Згідно абз. 6 ч.10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до ст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставізакону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів.Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.
Статтею 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього.
Частиною 1ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.
З періоду оголошення Президентом України загальної мобілізації (Указ від 17.03.2014 №303/2014) в Україні настав особливий період, який діє на сьогодні.
З оскаржуваної постанови вбачається, що позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що у передбачений законодавством про військовий обов`язок і військову службу після постановлення на облік як внутрішньо-переміщена особа 30.03.2022 не став на облік у ТЦК та СП на місцем фактично проживання у 7-денний строк.
Відповідно до частини 11статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
Вказаний обов`язок визначено також пунктом 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженийпостановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487(далі - Порядку №1487).
Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.
Згідно зіст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»та пункту 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.
Згідно ч.ч.1, 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених участині сьомійцієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбаченихстаттями 210,210-1цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Згідно листа Міністерства юстиції України від 02.08.2013 № 6802-0-4-13/11 у Міністерстві юстиції розглянуто звернення щодо надання роз`яснення положень Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) і повідомляється таке. Щодо строків притягнення до адміністративної відповідальності зазначаємо, що відповідно достатті 38 КпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення. Також зазначаємо, що КпАП не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином. .
Суд зазначає, що законодавством передбачено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи, проте в теорії адміністративного права правопорушення, за складом якого притягнуто позивача неповідомлення ТЦК та СП про зміну місця проживання (не постановлення на військовий облік після зміни місця проживання за новим місцем проживання), є триваючим та вважається закінченим з моменту повідомлення про зміну даних.
З наданих до суду документів вбачається, що зазначене у оскаржуваній постанові правопорушення виявлено 17.08.2025, коли складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому згідно витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів вбачається актуалізація даних 04.06.2024.
При цьому суд зазначає, що ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (раніше «Єдиний державний реєстр військовозобов`язаних») № 1951-VIII від 16.03.2017 зі змінами визначає правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти).
Згідно ст. 12 вказаного Закону реєстр ведеться в електронній формі з єдиною централізованою базою даних, яка містить персональні та службові дані всіх військовозобов`язаних (призовників). Для ведення Реєстру застосовуються системні класифікатори. Системні класифікатори, необхідні для функціонування Реєстру, розробляються розпорядником Реєстру. Персональні та службові дані військовозобов`язаних (призовників) вносяться до бази даних Реєстру у формі запису - сукупності всіх даних військовозобов`язаних (призовників), передбаченихстаттями 7 і 8 цього Закону.
Відповідно до п. 2 розділу 5 Порядку ведення Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних використання персональних даних Реєстру, пов`язаних з персональними даними військовозобов`язаних (призовників), повинно здійснюватися лише відповідно до службових обов`язків посадових осіб відповідальних за ведення Реєстру.
Відповідно до п.п. 7, 8 розділу ІІІ Порядку ведення Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних орган ведення Реєстру для виконання функцій ведення Реєстру у районних (міських) військових комісаріатах призначає операторів Реєстру. Оператор Реєстру відповідно до покладених на нього обов`язків здійснює: внесення відомостей до електронних форм облікових карток військовозобов`язаних (призовників) відповідно до керівних документів, які регламентують його діяльність у сфері ведення військового обліку, для взяття (зняття) на військовий облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних військовозобов`язаних (призовників) існуючим обліковим даним; внесення змін до персональних та службових даних військовозобов`язаних (призовників) на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій; перегляд статистичних відомостей Реєстру свого районного (міського) військового комісаріату; знищення повторного запису з Реєстру.
Згідно ч. 8 ст. 5 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи Служби зовнішньої розвідки України.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
У ч.5 ст.5, 8, 9 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Згідно з ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «;Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.
Тобто судом враховується, що на час вчинення правопорушення з 30.03.2022 по 17.08.2025 існувала єдина централізована база даних, яка містить персональні та службові дані всіх військовозобов`язаних (призовників).
Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.
У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням зазначеним у ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В цьому суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.
Згідно статті 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який зазакономмає право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначенийст. 268 КАС України.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевим загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Виходячи з вищевказаних норм Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», інформацію, яку не повідомив позивач про зміну місця проживання, відповідач повинен отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді. До того ж, важливо зазначити, що на момент складання протоколу та постанови про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 знаходився на військовому обліку на адресою свого зареєстрованого місця проживання, не перебував у розшуку, чим саме жодним чином не порушив правил військовому обліку.
Таким чином у діях, які кваліфіковані відповідачем за ч.3 ст.210 КУпАП,  відсутній склад правопорушення, адже на момент складання протоколу та постанови про адміністративне правопорушення жодного порушення правил військового обліку зі сторони позивача не було. За таких умов, сама лише постанова про адміністративне правопорушення без надання доказів на підтвердження обставин, викладених у ній, не дає підстав вважати, що рішення відповідача є правомірним та вказують на те, що відповідач таке рішення прийняв необґрунтовано.
З огляду на викладене суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та скасування постанови №8/10400 від 18.08.2025.
Керуючись ст. ст. 257-263,286 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №8/10400 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 18.08.2025 - задовольнити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення № 8/10400 від 18.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу 17000,00 грн.  - скасувати.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) АДРЕСА_4 на користь позивача ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_5 АДРЕСА_1 судові витрати в розмірі 605 (шістсот п’ять грн., 60 коп).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.
Позивач:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП  НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , код НОМЕР_6 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Суддя   І.В. Карімов