25.03.2026 
Справа № 482/1112/24 
Номер провадження 2/482/155/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Нова Одеса 

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Сергієнка С.А., секретаря судового засідання Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» зазначає, що відповідно до укладеного договору № 230614-62497-2 від 14.06.2023 року (далі - Кредитний договір) між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 , остання отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень, строком на 150 днів (до 11.11.2023 року), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування.
Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.com.ua та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію".
У порушення норм закону та умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала.
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача станом на 16.05.2024 року за договором № 230614-62497-2 від 14.06.2023 року становить 31250 грн, що складається з: 5000 грн - заборгованості за кредитом; 36225 грн - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 14.06.2023 по 11.11.2023 включно.
На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ "ФК" РІАЛЬТО" вищевказану заборгованість за кредитним договором № 230614-62497-2 від 14.06.2023 року.
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач подала відзив який містить взаємовиключні твердження, з одного боку відповідач не заперечує проти того що нею було укладено вищевказаний кредитний договір і отримано кредитні кошти та просить позов задовольнити частково стягнувши лише тіло кредиту, з іншого боку вказує що позивачем не надано доказів які б достеменно підтверджували отримання відповідачем кредитних коштів, не надано доказів які б достеменно підтверджували узгодження сторонами всіх суттєвих умов договору.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її вказувала що позов визнає частково.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції Закону України від 19 квітня 2020 року № 675-VIII, далі - Закон № 675-VIII) визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону № 675-VIII).
В силу ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону № 675-VIII).
При цьому, електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором, є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (ст. 3 Закону № 675-VIII).
Іншими словами, це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Судом встановлено, що 14.06.2023 р. відповідач ОСОБА_1 через веб-сайт https://monetka.com.ua шляхом введення логіну та паролю в особистому кабінеті здійснила певну послідовність дій щодо укладання договору, зокрема: вхід до особистого кабінету (за допомогою ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства), ознайомлення з договором (вибір опції «підписати»), підпис одноразовим ідентифікатором (підписання електронного повідомлення про прийняття) 349986, отриманим нею на телефон НОМЕР_2 .
Отже, в такий спосіб 14.06.2023 р. відповідач ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» уклали договір № 230614-62497-2 за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 5000 грн. строком на 150 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_3 , емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування.
Згідно з договором, повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору; сума кредиту, відсотки за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня складають заборгованість за договором; заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений договором.
В свою чергу, відповідач зобов`язалася своєчасно повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку, встановленому договором, виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
ТОВ «ФК«РІАЛЬТО» свої зобов`язання виконало в повному обсязі та в обумовлені в договорі терміни, перерахували кошти відповідачу на її платіжну карту № НОМЕР_3 , емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідач визнає отримання коштів позики у сумі 5000 грн. від ТОВ «ФК«РІАЛЬТО».
У порушення умов кредитного договору, відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання, допустила виникнення за нею заборгованості у розмірі 31250 грн, що складається з: 5000,00 грн - заборгованості за кредитом; 26250 грн - заборгованості за нарахованими процентами.
На підставі викладеного, оскільки відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача кредитну заборгованість у розмірі 31250 грн.
У позовній заяві позивач ТОВ «ФК «Ріальто» просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн., що підтверджуються Договором про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02.06.2022 року, актом приймання-передачі наданих послуг № 207 від 12.01.2024 р.
Відповідач заперечувала проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу вказуючи на його необґрунтовану завищеність, не співмірність із складністю справи, яка є типовою для позивач та його представника.
Надаючи оцінку заявленому позивачем розміру витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
10 червня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 820/479/18, дійшов висновку про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У іншій постанові у справі № 922/3812/19 від 09 грудня 2021 року Верховний Суд зробив висновок, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. 
Суд також враховує позицію Верховного Суду викладену у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 07 листопада 2019 року та у справі № 922/2685/19 від 08 квітня 2020 року, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Надаючи оцінку витратам по окремим позиціям у звіт про надання правової допомоги суд звертає у вагу на те, що вартість виконаних робіт 9000 грн. включає в себе: підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою, складення адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 . 

Враховуючи типовість для позивача та його представника поданого позову і наданих до суду доказів (до судів України подано низку однотипних позовних заяв за договорами споживчого кредиту позикодавцем у яких є ТОВ «ФК «Ріальто»», або право вимоги за якими було відступлено позивачу ТОВ «ФК «Ріальто»», повне задоволення позову, суд приходить до висновку, що заявлені витрати на правничу допомогу є не співрозмірними зі складністю справи,витраченим адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд приходить до висновку що заява про компенсацію судових витрат підлягає задоволенню частково на суму 3000 грн.
Відповідно до ст. 137, ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «РІАЛЬТО», код ЄДРПОУ 43492595, адреса: м. Київ, бул. Вацлава Гавела, буд. 4, заборгованість за кредитним договором № 230614-62497-2 від 14.06.2023 року у загальному розмірі 31250 (тридцять одна тисяча двісті двадцять) грн, що складається з: 5000,00 грн - заборгованості за кредитом; 26250 грн - заборгованості за нарахованими процентами.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «РІАЛЬТО», код ЄДРПОУ 43492595, адреса: м. Київ, бул. Вацлава Гавела, буд. 4 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко