ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 705/113/26		
Провадження № 22-ц/821/715/26		
Категорія: скарга на ухвалу  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - Василенко Л. І., 
суддів: Карпенко О. В., Фетісової Т. Л.,
секретаря - Кукушкіної А. О., 

учасники справи: 
заявник -  ОСОБА_1 ,
представник заявника - адвокат Степанюк Світлана Миколаївна,
заінтересовані особи:  ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Уманської міської ради, Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Слідчий відділ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Степанюк Світлани Миколаївни на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Уманської міської ради, Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Слідчий відділ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про встановлення факту батьківства,- 

в с т а н о в и в :

У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту батьківства, в якій просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме:
встановити, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , захищаючи свободу та незалежність України, під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Курахове, Донецької області, є батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
встановити, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , захищаючи свободу та незалежність України, під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Курахове, Донецької області, є батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
зобов`язати Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_1 , складеного 17.04.2007 Фурманською сільською радою Уманського району Черкаської області за № 2, вказавши батьком дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
зобов`язати Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_2 , складеного 25.12.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області за № 914, вказавши батьком дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.01.2026 відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Уманської міської ради, Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Слідчий відділ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про встановлення факту батьківства.
Роз`яснено заявнику, що відмова у відкритті провадження по справі в порядку окремого провадження не перешкоджає звернутися до суду за захистом порушеного права у порядку позовного провадження.
Ухвала суду мотивована тим, що одною з вимог поданої до суду заяви є зобов`язання Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису про народження дитини. Таким чином, ухвалене рішення стосуватиметься прав та обов`язків особи, яка не є стороною справи. З іншого боку, відсутність позасудової волі такої особи до вчинення певних дій свідчить про наявність спору про право, який не може розглядатися за правилами окремого провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі від 03.02.2026 представник ОСОБА_1 – адвокат Степанюк С. М., вважає, що суд першої інстанції під час розгляду заяви ОСОБА_1 не вірно встановив всі обставини справи, в результаті чого дійшов до невірних висновків і як наслідок, ухвалив незаконне рішення про відмову у відкритті провадження у справі.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що вимога про зобов`язання вчинити реєстраційні дії є похідною від встановлення факту, що має юридичне значення, а відмова у її задоволенні при одночасному встановленні факту не забезпечить його реальне виконання та ефективний захист заявника.
Встановлення факту батьківства в даній справі є необхідною передумовою для реалізації законних прав заявника шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру атків цивільного стану громадян.
Вважає, що відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 з підстав того, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, такий висновок є передчасним та не відповідає дійсності, адже в заяві зазначалось, що встановлення даного факту не пов`язується з іншим вирішенням спору про право, не порушується будь яких прав чи інтересів третіх осіб.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Позиція Черкаського апеляційного суду 

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Степанюк С. М., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Фактичні обставини справи
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.
Встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с 23). Батьком заявника зазначено ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.
ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с 22). Батьком ОСОБА_2 зазначено ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.12.2024 (а.с. 48).
Відповідно до витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України № 1082 від 12.02.2025 - травма, яка призвела до смерті ОСОБА_3 , та причина його смерті, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с. 24).
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним.
У ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У постанові від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Такими ж критеріями керувалась Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10.04.2019 у справі № 320/948/18, від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 викладений висновок про те, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема, виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
У справі, яка є предметом перегляду, ОСОБА_1 просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Курахове, Донецької області, є батьком заявника та заінтересованої особи - ОСОБА_2 .
Метою встановлення даного факту, заявник ОСОБА_1 зазначає те, що дитина має право знати своїх батьків. 
Разом з тим, відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у заявника фактично виник спір, та ухвалене судом рішення стосуватиметься прав обов`язків особи, яка не є стороною справи, що виключає можливість розгляду заяви в порядку окремого провадження.
У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема з`ясувати, які фізичні особи чи організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявнику та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що факт встановлення батьківства не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки в цьому випадку існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.
Водночас встановлення юридичного факту батьківства між померлим ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не несе юридичного наслідку щодо вирішення їхніх прав та обов`язків, оскільки його встановлення буде лише підтвердженням факту батьківства, тобто існування відповідного юридичного факту, що передбачено у главі 6 розділу IV ЦПК України, як спеціальний процесуальний інструмент для захисту відповідних прав.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 691/1237/20 (провадження № 61-14225св21).
Під час розгляду справи суди мають встановлювати, між ким існує спір, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним (постанови Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 336/709/18-ц, від 14.04.2021 у справі № 205/2102/19-ц, від 28.04.2021 у справі № 520/19532/19, від 15.11.2021 у справі № 554/10125/20, від 03.08.2022 у справі № 759/12740/21.
Суд першої інстанції не встановив і в оскаржуваному судовому рішенні не зазначив, між ким існує спір, тоді як процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість.
Щодо вимоги заяви про зобов`язання Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актових записів про народження дітей, то дані вимоги є похідними вимогами від вимог про встановлення факту батьківства, що узгоджується з висновками сформульованими в постанові Верховного Суду від 11.07.2023 у справі № 440/433/22.
Отже, висновок суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним та спростовується матеріалами справи. Без відкриття провадження у справі неможливо встановити фактичні обставини щодо наявності спору про право.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, така підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Степанюк Світлани Миколаївни – задовольнити.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2026 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2026 року.

Головуюча      Л. І. Василенко

Судді    О. В. Карпенко

Т. Л. Фетісова