Справа № 308/1541/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2026          місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: 
головуючої судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченої – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22026070000000033 від 23.01.2026, про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород, Закарпатська область, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерки, вдови, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в умовах правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який в подальшому продовжено, усвідомлюючи, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі – Правила перетинання державного кордону) військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років виїзд за межі України заборонено, у період з жовтня 2022 року по травень 2024 року вирішила організувати механізм ухилення таких осіб від мобілізації шляхом їх виїзду за межі території України.
Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 20.04.2018 за основним видом діяльності 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт». 17.05.2018 ОСОБА_4 отримала ліцензію з дозволеним видом роботи міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів), яка була видана відповідно до наказу Укртрансбезпеки №454 від 17.05.2018.
У подальшому дія ліцензії ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) була припинена повністю відповідно до наказу Укртрансбезпеки від 28.03.2025 №573 «Про прийняття рішень за результатами розгляду заяв здобувачів на отримання ліцензій», на підставі пункту 3 частини дванадцятої статті 16 Закону №222-VІІІ (наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про державну реєстрацію припинення юридичної особи (державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця).
Водночас у період дії ліцензії на міжнародні вантажні перевезення, а саме з жовтня 2022 року по травень 2024 року, ОСОБА_4 організувала протиправний механізм ухилення від мобілізації осіб чоловічої статі призовного віку, чим перешкодила виконанню завдань, покладених на ЗС України та інші військові формування в особливий період.
З цією метою ОСОБА_4 організувала працевлаштування 25 громадян України чоловічої статі призовного віку, які підлягали мобілізації, водіями ФОП ОСОБА_4 . При цьому фактично трудову діяльність вказані особи не здійснювали, а основною метою оформлення трудових відносин було створення формальних правових підстав, які б надавали право виїзду за кордон. У подальшому, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, за допомогою особистого кваліфікованого електронного підпису, виданого КНЕДП – ІДД ДПС з серійними номерами «5Е984D526F82F38F040000005АD5В9010DD61006» та «2В6С7DF9А3891DА104000000F3ЕА5400С1А16002» отримувала доступ до особистого кабінету ліцензіата, де, керуючись Інструкцією, опублікованою на офіційному сайті Укртрансбезпеки, подавала заявки на внесення даних військовозобов`язаних осіб до системи «Шлях» як водіїв ФОП ОСОБА_4 та після схвалення поданих заяв виготовляла пакет документів, необхідний для безперешкодного перетину водіями державного кордону України.
Таким чином, були створені умови для безповоротного виїзду за межі країни осіб призовного віку, що унеможливило подальшу реалізацію мобілізаційних заходів щодо таких осіб та, як наслідок, створило перешкоди законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань під час здійснення ними призову осіб на військову службу в особливий період.
Діючи на виконання свого злочинного умислу ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період жовтня 2022 року по травень 2024 року організувала формальне працевлаштування в якості водіїв ФОП ОСОБА_4 25 громадян України, які підлягають мобілізації, та які мали намір ухилитися від мобілізації, після чого внесла щодо кожного з них відомості до системи «Шлях», чим створила можливість їхнього безперешкодного виїзду за межі України.
Таким чином, ОСОБА_4 перешкодила виконанню завдань, покладених на ЗС України в частині мобілізації, та організувала ухилення від мобілізації 25 громадян України, які виїхали за межі території України та не повернулися у встановлені терміни (протягом 60 діб), а саме:
1. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Лужанка» 05.10.2022 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_2 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 05.10.2022.
2. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Лужанка» 10.10.2022 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_2 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 09.10.2023.
3. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Лужанка» 13.10.2022 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_2 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 12.10.2023.
4. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Лужанка» 17.10.2022 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_2 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 17.10.2022.
5. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Лужанка» 23.10.2022 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_3 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 22.10.2022.
6. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Лужанка» 19.11.2022 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_4 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 18.11.2022.
7. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Тиса» 01.03.2023 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_4 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 28.02.2023.
8. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Лужанка» 14.03.2023 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_4 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 14.03.2023.
9. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Тиса» 22.03.2023 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_3 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 21.03.2023.
10. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Лужанка» 07.04.2023 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_2 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 05.04.2023.
11. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Лужанка» 07.04.2023 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_3 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 06.04.2023.
12. ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Тиса» 21.04.2023 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_2 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 20.04.2023.
13. ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Тиса» 04.05.2023 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_3 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 30.08.2023.
14. ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Ужгород» 30.06.2023 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_2 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 29.06.2023.
15. ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Тиса» 12.07.2023 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_4 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 11.07.2023.
16. ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Ужгород» 03.08.2023 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_4 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 02.08.2023.
17. ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Ужгород» 15.09.2023 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_2 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 13.09.2023.
18. ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Грушів» 06.10.2023 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_2 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 05.10.2023.
19. ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Ужгород» 25.11.2023 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_4 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 25.11.2023.
20. ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Ужгород» 16.12.2023 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_4 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 15.12.2023.
21. ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Смільниця» 14.01.2024 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_4 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 13.01.2024.
22. ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Грушів» 09.02.2024 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_4 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 08.02.2024.
23. ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Ужгород» 22.02.2024 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_4 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 19.02.2024.
24. ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Смільниця» 23.03.2024 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_4 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 18.03.2024.
25. ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , який перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Ужгород» 12.05.2024 на автомобілі марки «ІVEСО», д.н.з. НОМЕР_4 , внесений до системи «Шлях» як водій ФОП ОСОБА_4 12.05.2024.
Відповідно витягу з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» зазначені 25 осіб на територію України не поверталися.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю та щиро розкаялася у вчиненому. Пояснила, що дійсно була фізичною особо-підприємцем, при цьому внесла дані про 25 осіб до системи «Шлях» як водіїв, внаслідок чого останні виїхали за кордон та не повернулися.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, доведена повністю.
Оскільки прокурор, обвинувачена та її захисник не заперечили щодо фактичних обставин провадження, враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням характеризуючих даних про її особу.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченої, які вона надала вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленою із правилами ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і її дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, дані про особу винної, яка є особою похилого віку, пенсіонером, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога, фтизіатра та психіатра не перебуває, раніше не судима.
Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд визнає – визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення вперше, є особою похилого віку.
Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , судом не встановлено.
За положеннями ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, зі змінами від 06 листопада 2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу винної, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що до неї необхідно і доцільно призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 114-1 КК України, яка є безальтернативною, у виді позбавлення волі на певний строк.
Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк, оскільки виправлення останньої можливе без відбування покарання.
Ухвалюючи рішення про звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, з встановленням їй іспитового строку у порядку, визначеному ст. 75 КК України, суд бере до уваги, що обвинувачена повністю визнала свою вину, щиро розкаялася у вчиненому та вчинила кримінального правопорушення вперше, а також враховує характеризуючі дані про її особу, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та вказані обставини провадження.
Також суд враховує позицію прокурора, який під час судового розгляду вказав на можливості застосування відносно ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України та звільнення останньої від відбування покарання з випробовуванням.
Визначені у ст. 76 КК України обов`язки, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 цього Кодексу, не є видом покарання з огляду на систему покарань, визначену в КК України, а є умовами звільнення особи від відбування покарання, невиконання яких тягне за собою припинення випробування.
На думку суду, в даному конкретному випадку саме таке покарання буде пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.09.2025 (справа №308/12359/25, провадження №1-кс/308/5503/25) накладено арешт на вилучений в ході обшуку від 11.09.2025 в ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , за адресою: АДРЕСА_2 , мобільний телефон марки Apple iPhone 7, IMEI 1: НОМЕР_5 , з карткою мобільного оператора НОМЕР_6 .
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.09.2025 (справа №308/12359/25, провадження №1-кс/308/5504/25) накладено арешт на вилучений в ході обшуку від 11.09.2025 в ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , за адресою: АДРЕСА_3 , мобільний телефон марки Iphone XR IMEI1 НОМЕР_7 та IMEI2 НОМЕР_8 .
Виходячи з приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений на вказане майно.
Питання щодо речових доказів судом вирішується у порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальних витрат немає.
Керуючись ст. 100, 174, 124, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.09.2025 (справа №308/12359/25, провадження №1-кс/308/5503/25) на вилучений в ході обшуку від 11.09.2025 в ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , за адресою: АДРЕСА_2 , мобільний телефон марки Apple iPhone 7, IMEI 1: НОМЕР_5 , з карткою мобільного оператора НОМЕР_6 .
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.09.2025 (справа №308/12359/25, провадження №1-кс/308/5504/25) на вилучений в ході обшуку від 11.09.2025 в ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , за адресою: АДРЕСА_3 , мобільний телефон марки Iphone XR IMEI1 НОМЕР_7 та IMEI2 НОМЕР_8 .
Речові докази: 
мобільний телефон марки Apple iPhone 7, IMEI 1: НОМЕР_5 , з карткою мобільного оператора НОМЕР_6 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_35 – вважати повернутим за належністю;
мобільний телефон марки Iphone XR IMEI1 НОМЕР_7 та IMEI2 НОМЕР_8 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_36 – вважати повернутим за належністю.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
З інших підстав вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області         ОСОБА_1