ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/8964/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Сафронової С.В., секретар судового засіданні Жмуренко В.В., за участі представників позивача Салатюка Дмитра Васильвича, Кузнецова Іллі Сергійовича, за участі представника відповідача Шавла Романа Олеговича розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК", Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.04.2025 року в адміністративній справі №280/8964/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК» (далі – позивач, ТОВ «МІК») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі – відповідач, ГУДПС), в якому просило визнати протиправним та скасувати:
1) податкове повідомлення-рішення №0129010701 від 13.09.2021, яким за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» збільшено грошове зобов`язання на суму 12302562 грн. 50 коп., з яких: за основним платежем – 9842050 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями – 2460512 грн. 50 коп. (т.1, а.с.101-103);
2) податкове повідомлення-рішення №0129000701 від 13.09.2021, яким за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» збільшено грошове зобов`язання на суму 5271463 грн. 00 коп., з яких: за основним платежем – 5271463 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями – 1317865 грн. 75 коп. (т.1, а.с.101-107);
3) податкове повідомлення-рішення №0129020701 від 13.09.2021, яким зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість на суму 3942949 грн. 00 коп. за декларацією зареєстрованою у контролюючому органі 19.04.2021 за №9090359460 поданою за березень 2021 року (т.1 а.с.105-110).
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.04.2025 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд: 
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №0129010701 від 13.09.2021, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «МІК» за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» збільшено грошове зобов`язання у частині на суму 10366212 грн. 50 коп., з яких: за основним платежем – 8292970 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями – 2073242 грн. 50 коп.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №0129000701 від 13.09.2021, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «МІК» за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» збільшено грошове зобов`язання на суму 5271463 грн. 00 коп., з яких: за основним платежем – 5271463 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями – 1317865 грн. 75 коп.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №0129020701 від 13.09.2021, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «МІК» зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість на суму 3942949 грн. 00 коп. за декларацією зареєстрованою у контролюючому органі 19.04.2021 за №9090359460 поданою за березень 2021 року.
В іншій частині позовної заяви відмовив.
Стягнув на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 22700 грн. 00 коп.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргуё в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити апеляційну скаргу, частково скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.04.2025 року у справі №280/8964/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №0129010701 від 13.09.2021, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «МІК» за платежем «податок на прибуток приватних підриємств» збільшено грошове зобов`язання у частині на суму 1 936 350,00 грн, з яких: за основним платежем – 1 549 080,00 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями – 387 270,00 грн., і ухвалити в цій частині нове рішення, а саме позов задовольнити повністю, визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення №0129010701 від 13.09.2021. В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.04.2025 року у справі №280/8964/21 залишити без змін.
В обгрунтування апедяційної скарги зазначив, що судом першої інстанції під час нового розгляду справи визначено, що відповідачем не надано до суду переконливих доказів нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «ГРУПКОМЕРС ЛТД» (нова назва ТОВ «КОМПАНІЯ «РЕКЛАМ- СТАРТ»), ТОВ «АРДЕН ІНВЕСТ», тобто реальність господарських операцій з цими підприємствами визнана судом належним чином доведеною. В той же час, суд першої інстанції зосередився виключно на існуванні вироку Деснянського районного суду м.Києва від 27.03.2018 у справі №754/3771/18, який взагалі не стосується господарських операцій між ТОВ «МІК» і ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА», які є предметом спору. Натомість, судом першої інстанції не було досліджено належним чином надані докази та не приділено достатньої уваги доводам та поясненням позивача щодо реальності господарських взаємовідносин ТОВ «МІК» та ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ Україна», що призвело до ухвалення незаконного рішення в цій частині.
Під час розгляду справи до суду першої інстанції було надано не тільки накладні, а і ТТН та банківські виписки по розрахункам (як доказ зміни майнового стану), отже позивачем доведено існування ділової мети у господарських операціях з ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА». В суді першої інстанції було пояснено, що за період з 02.10.2017 по 18.10.2017 на виконання умов договору №0927007 від 27.09.2017 ТОВ "ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА"в адресу ТОВ «МІК» поставлений товар по видатковим накладним всього на суму 10327197,91грн (в т.ч. 1721199,65 ПДВ) і виписано та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні: на суму 8605998,26 грн без ПДВ, 1721199,65грн ПДВ, загальна сума з ПДВ 10327197,91 грн.
Заборгованість ТОВ «МІК» перед ТОВ "ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА" відсутня, надані у цій справі та під час нового розгляду документи (в тому числі ОСВ по рахункам) є доказами, що доводять зміну активів і пасивів підприємства внаслідок проведення господарських операцій, зміну майнового стану, що належним чином підтверджують реальний економічний ефект і ділову мету здійснених операцій. +Отже, знаходить своє підтвердження можливість виконання (здійснення) спірних господарських операцій з урахуванням трудових ресурсів контрагента, про що саме вказував Верховний Суд у постанові від 13.11.2024, відправляючи справу на новий розгляд.
Всі господарські операції проведенні і оплачені, відображені у бухгалтерському обліку, спричинили зміну майнового стану у ТОВ «МІК». Крім того, платник податків (покупець товару) не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням продавцем вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів, а надто тих, з якими у підприємства відсутні взаємовідносини. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №815/6447/16, постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі №820/3279/13.
Згідно правових висновків в Постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №826/22370/15, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування платником даних свого податкового обліку, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.
Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків (постанова Верховного Суду від 05.11.2019 у справі №804/1571/15).
Таким чином, контролюючим органом за податковим повідомленням-рішенням №0129010701 від 13.09.2021 не обґрунтовано збільшено ТОВ «МІК» по його господарським операціям з ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ Україна за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» грошове зобов`язання у частині на суму 1 936 350,00 грн, з яких: за основним платежем - 1 549 080,00 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями - 387 270,00 грн. Також, є протиправним та підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення від 13.09.2021 за №0129010701.
Попри наявність у матеріалах справи тексту вироку Деснянського районного суду м.Києва у справі №754/3771/18 від 27 березня 2018, яким затверджено угоду про визнання винуватості і визнано Руденчика винуватим за ч.5 ст.27, ч.І ст.205 КК України і призначено покарання штраф 8500 грн., то доказом наявності статусу у ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА» реального імпортеру і активної ЗЕД-діяльності у період операцій з постачання на ТОВ «МІК» тканин з 02.10.2017 по 24.10.2017 є рішення адміністративних судів у 2х справах: справа №826/11710/17: у вересні 2017 ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА» звернулося до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправними та скасувати 11 рішень від 31 серпня 2017, а також 2 рішення від 19 квітня 2017 від 20 квітня 2017 про коригування митної вартості товарів, товар був тканина.
Окружний адміністративний суд м.Києва рішенням від 01 лютого 2018 адміністративний позов задовольнив, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 24 квітня 2018 року рішення суду першої інстанції залишив без змін, Верховний Суд у постанові від 17 червня 2022 касаційну скаргу митниці залишив без задоволення; справа №826/11735/17: у вересні 2017 ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА» звернулося до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправними та скасувати 3 рішення від 31 серпня 2017, а також З рішення від 18.04.2017 про коригування митної вартості товарів. Окружний адміністративний суд м.Києва рішенням від 21 листопада 2017 адміністративний позов задовольнив, Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22.03.2018 рішення суду першої інстанції залишив без змін, Верховний Суд у постанові від 07 серпня 2018 касаційну скаргу митниці залишив без задоволення.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції проігнорував висновки Верховного Суду, не дослідив та не надав оцінки приєднаним до матеріалів справи відповідачем належних та допустимих доказів про відсутність технічної можливості контрагентів здійснити спірні поставки товарно-матеріальних цінностей, у зв`язку з чим припустився порушення норм процесуального права, а саме ст.90 КАС України.
Визнаючи доведеними доводи позивача щодо реальності господарських операцій з ТОВ «Компанія «РЕКЛАМ-СТАРТ», ТОВ «АРДЕН ІНВЕСТ», суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем первинні документи, які складені на ці операції, підтверджують факт господарських операцій.
При цьому суд дійшов до помилкового висновку, що сам факт наявності у позивача податкових та видаткових накладних є безумовним доказом реальності господарських операцій, тоді як для податкового обліку значення має саме факт поставки товарно- матеріальних цінностей тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження сум витрат та податкового кредиту. Надані податковим органом належні та допустимі докази свідчать про неможливість виконання ТОВ Компанія «РЕКЛАМ-СТАРТ», ТОВ «АРДЕН ІНВЕСТ» «зобов`язань визначених укладеними угодами про поставку товарно-матеріальних цінностей. В підсумку позивач всупереч частини першої статті 77 КАС не спростував належними доказами доводи контролюючого органу, що його (позивача) операції з ТОВ Компанія «РЕКЛАМ-СТАРТ», ТОВ «АРДЕН ІНВЕСТ» мали реальний зміст. Матеріали кримінальних проваджень та досудових розслідувань були використані податковим органом як одна з підстав для висновків за результатами перевірки.
Зокрема, така обставина, як наявність зареєстрованих кримінальних проваджень щодо контрагентів суб`єкта господарювання, навіть за відсутності ухваленого вироку в справі, не може бути проігнорована або відхилена як податковим органом, так і судом. При цьому Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2020 року у справі № 826/16/16 навів правову позицію щодо обов`язковості перевірки обставин, за яких контрагенти позивача опинилися фігурантами кримінальних проваджень. 
Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом, за результатом аналізу даних наявних в інформаційно-аналітичних ресурсах ДПС, поданої податкової звітності, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власників на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявних досудових розслідувань в кримінальних проваджень фігурантами яких є ТОВ «Компанія «РЕКЛАМ-СТАРТ», ТОВ «АРДЕН ІНВЕСТ» встановлено, що у періоді, який перевірявся, контрагенти позивача фактично не здійснювали господарської діяльності, а їх матеріально- технічне забезпечення не надавало реальної змоги виконати будь-які договірні зобов`язання.
В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги, заперечували проти доводів апеляційної скарги відповідача.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, встановила наступне.
У період з 29.06.2021 по 09.08.2021 контролюючим органом проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «МІК» (код ЄДРПОУ 30105738) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2017 по 31.03.2021 та з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 31.03.2021, за результатами якої складено Акт №7611/08-01-07-01/30105738 від 16.08.2021 (надалі – Акт перевірки №7611/08-01-07-01/30105738 від 16.08.2021) (т.1, а.с.36-99).
У Висновку Акту перевірки №7611/08-01-07-01/30105738 від 16.08.2021 зазначено, зокрема: «… Перевіркою встановлено. 1. пп.134.1.1 п.134 ст.134 Податкового кодексу України …, в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 9842050 грн., у т.ч. по періодам: - 2017 рік – 2529127 грн.; - 1 квартал 2018 року – 284196 грн.; - півріччя 2018 року – 284196 грн.; - 3 квартали 2018 року – 284196 грн.; - 2018 рік – 7312923 грн.; 2. пп.14.1.36, пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 р. І, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України … занижено податок на додану вартість всього у сумі 5271463 грн., у тому числі: - Квітень 2019р. – 2499957 грн.; - Липень 2019р. – 2518963 грн.; - Листопад 2019р. – 252543 грн.; та завищення від`ємного значення всього у сумі 3942949 грн., у тому числі: - Березень 2021р. – 3942949 грн.; …».
Результатом розгляду контролюючим органом Акту перевірки №7611/08-01-07-01/30105738 від 16.08.2021 стало прийняття відносно ТОВ «МІК», зокрема:
1) податкового повідомлення-рішення №0129010701 від 13.09.2021, яким за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» збільшено грошове зобов`язання на суму 12302562 грн. 50 коп., з яких: за основним платежем – 9842050 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями – 2460512 грн. 50 коп. (т.1, а.с.101-103);
2) податкового повідомлення-рішення №0129000701 від 13.09.2021, яким за платежем «ПОДАТОК НА ДОДАНУ ВАРТІСТЬ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» збільшено грошове зобов`язання на суму 5271463 грн. 00 коп., з яких: за основним платежем – 5271463 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями – 1317865 грн. 75 коп. (т.1, а.с.101-107);
3) податкового повідомлення-рішення №0129020701 від 13.09.2021, яким зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість на суму 3942949 грн. 00 коп. за декларацією зареєстрованою у контролюючому органі 19.04.2021 за №9090359460 поданою за березень 2021 року (т.1, а.с.105-110).
В «Детальному розрахунку штрафних (фінансових) санкцій та нарахованих грошових зобов`язань по акту перевірки ТОВ «МІК» (код ЄДРПОУ 30105738) від 16.08.2021 №7611/08-01-07-01/30105738», наведено нарахування контролюючим органом збільшення грошових зобов`язань за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями по господарським операціям позивача з конкретними суб`єктами господарювання – ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА», ТОВ «ГРУПКОМЕРС ЛТД» (нова назва ТОВ «КОМПАНІЯ «РЕКЛАМ-СТАРТ»), ТОВ «АРДЕН ІНВЕСТ» (т.5, а.с.77). 
Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2017 між ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА» («Постачальник») та ТОВ «МІК» («Покупець») укладено Договір поставки №0927007, за умовами якого: «… 1.1. Постачальник зобов`язується передати (поставити) на умовах та у встановлені даним Договором строки непродовольчу продукцію (надалі – Товар) у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти Товар у власність і сплатити за нього певну грошову суму на умовах даного Договору. …» (т.1, а.с.123-131).
На виконання умов вказаного Договору поставки №0927007 від 27.09.2017 було оформлено: Видаткові накладні №13 від 02.10.2017, №14 від 03.10.2017, №20 від 09.10.2017, №21 від 10.10.2017, №22 від 12.10.2017, №24 від 18.10.2017 (т.1, а.с.132-137); Товарно-транспортні накладні №13 від 02.10.2017, №14.2 від 03.10.2017, №14 від 03.10.2017, №20 від 09.10.2017, №21 від 10.10.2017, №23 від 13.10.2017, №24 від 18.10.2017 (т.1, а.с.138-144); Податкові накладні №5 від 02.10.2017, №6 від 03.10.2017, №11 від 09.10.2017, №12 від 10.10.2017, №13 від 12.10.2017, №14 від 13.10.2017, №15 від 18.10.2017 (т.1, а.с.145-157); Платіжні доручення №1576 від 09.10.2017, №1592 від 12.10.2017, №1613 від 17.10.2017, №1663 від 24.10.2017, №1668 від 25.10.2017, №1753 від 07.11.2017 (т.1, а.с.158-163).
Також, 12.11.2018 між ТОВ «ГРУПКОМЕРС ЛТД» («Постачальник») (нова назва ТОВ «КОМПАНІЯ «РЕКЛАМ-СТАРТ») та ТОВ «МІК» («Покупець») укладено Договір поставки №12/11-001М, за умовами якого: «… 1.1. Постачальник за цим Договором зобов`язується поставити і передати у власність Покупця Товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах, визначених цим Договором. …» (т.1, а.с.164-166).
На виконання умов вказаного Договору поставки №12/11-001М від 12.11.2018 було оформлено: Видаткові накладні №124 від 16.11.2018, №125 від 16.11.2018, №127 від 16.11.2018, №128 від 16.11.2018, №130 від 16.11.2018, №131 від 16.11.2018, №132 від 16.11.2018, №133 від 16.11.2018, №142 від 19.11.2018, №143 від 19.11.2018, №144 від 19.11.2018, №145 від 19.11.2018, №146 від 20.11.2018, №147 від 20.11.2018, №148 від 20.11.2018, №149 від 20.11.2018, №150 від 20.11.2018, №151 від 20.11.2018, №152 від 20.11.2018, №153 від 20.11.2018, №154 від 20.11.2018, №155 від 21.11.2018, №156 від 26.11.2018, №157 від 26.11.2018 (т.1, а.с.167-190); Товарно-транспортні накладні №125 від 16.11.2018, №127 від 16.11.2018, №128 від 16.11.2018, №130 від 16.11.2018, №131 від 16.11.2018, №132 від 16.11.2017, №133 від 16.11.2018, №134 від 16.11.2018, №135 від 16.11.2018, №136 від 19.11.2018, №137 від 19.11.2018, №138 від 19.11.2018, №139 від 19.11.2018, №140 від 19.11.2018, №141 від 19.11.2018, №142 від 19.11.2018, № 143 від 19.11.2018, №144 від 19.11.2018, №145 від 19.11.2018, №146 від 20.11.2018, №147 від 20.11.2018, №148 від 20.11.2018, №149 від 20.11.2018, №150 від 20.11.2018, №151 від 20.11.2018, №152 від 20.11.2018, №153 від 20.11.2018, №154 від 20.11.2018, №155 від 21.11.2018, №156 від 26.11.2018, №157 від 26.11.2018 (т.1, а.с.191-220); Податкові накладні №165 від 16.11.2018, №136 від 16.11.2018, №166 від 16.11.2018, №167 від 16.11.2018, №168 від 16.11.2018, №173 від 16.11.2018, №137 від 16.11.2018, №138 від 16.11.2018, №139 від 16.11.2018, №140 від 16.11.2018, №141 від 19.11.2018, №142 від 19.11.2018, №143 від 19.11.2018, №144 від 19.11.2018, №145 від 19.11.2018, №146 від 19.11.2018, №147 від 19.11.2018, №148 від 19.11.2018, №149 від 19.11.2018, №150 від 19.11.2018, №151 від 20.11.2018, №152 від 20.11.2018, №154 від 20.11.2018, №153 від 20.11.2018, №155 від 20.11.2018, №156 від 20.11.2018, №157 від 20.11.2018, №158 від 20.11.2018, №159 від 20.11.2018, №160 від 21.11.2018, №161 від 26.11.2018, №162 від 26.11.2018 (т.1, а.с.221-250; т.2, а.с.1-8); Платіжні доручення №3506 від 20.05.2019, №3525 від 20.05.2019, №3536 від 21.05.2019, №3526 від 21.05.2019, №3550 від 21.05.2019, №3562 від 23.05.2019, №3603 від 27.05.2019, №3594 від 27.05.2019, №3647 від 03.06.2019, №3653 від 03.06.2019, №3648 від 03.06.2019, №3668 від 04.06.2019, №3695 від 06.06.2019, №3706 від 07.06.2019, №3717 від 10.06.2019, №3728 від 11.06.2019, №3721 від 11.06.2019, №3737 від 12.06.2019, №3729 від 12.06.2019, №3735 від 12.06.2019, №3753 від 13.06.2019, №3755 від 13.06.2019, №3746 від 13.06.2019, №3788 від 14.06.2019, №3779 від 14.06.2019, №3790 від 18.06.2019, №3799 від 19.06.2019, №3820 від 21.06.2019, №3849 від 24.06.2019, №3862 від 25.06.2019, №3875 від 27.06.2019, №3968 від 05.07.2019, №3965 від 05.07.2019, №3979 від 08.07.2019, №3973 від 08.07.2019, №4008 від 09.07.2019, №4045 від 11.07.2019, №4063 від 12.07.2019, №4098 від 15.07.2019, №4076 від 15.07.2019, №4094 від 15.07.2019, №4138 від 18.07.2019, №4142 від 18.07.2019, №4173 від 22.07.2019, №4192 від 23.07.2019, №4187 від 23.07.2019, №4195 від 23.07.2019, №4219 від 24.07.2019, №4218 від 24.07.2019, №4265 від 26.07.2019 (т.2, а.с.10-59).
Крім того, 24.01.2017 між ТОВ «АРДЕН ІНВЕСТ» («Продавець») та ТОВ «МІК» («Покупець») укладено Договір поставки №012404, за умовами якого: «… 1.1. Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах і в порядку, визначеному цим договором, товарно-матеріальні цінності, далі Товар. …» (т.2, а.с.60-61).
До Договору поставки №012404 від 24.01.2017 складено Додаткову угоду №1 від 26.01.2017 та Додаткову угоду №2 від 24.12.2017 (т.2, а.с.62-63).
На виконання умов вказаного Договору поставки №012404 від 24.01.2017 було оформлено: Видаткові накладні №РН-0000002 від 25.01.2018, №РН-0000001 від 16.01.2018, №РН-0000090 від 21.12.2017, №РН-0000087 від 06.12.2017, №РН-0000080 від 14.11.2017, №РН-0000079 від 03.11.2017, №РН-0000073 від 17.10.2017, №РН-0000072 від 17.10.2017, №РН-0000071 від 17.10.2017, №РН-0000070 від 04.10.2017, №РН-0000069 від 04.10.2017 (т.2, а.с.64-74); Товарно-транспортні накладні №69 від 04.10.2017, №70 від 04.10.2017, №71 від 17.10.2017, №72 від 17.10.2017, №73 від 17.10.2017, №79 від 03.11.2017, №80 від 14.111.2017, №87 від 06.12.2017, №90 від 21.12.2017, №1від 16.01.2018, №2 від 25.01.2018 (т.2, а.с.75-85); Податкові накладні №2 від 25.01.2018, №1 від 16.01.2018, №6 від 17.10.2017, №3 від 21.12.2017, №4 від 14.11.2017, №2 від 03.11.2017, №1 від 06.12.2017, №5 від 17.10.2017, №2 від 04.10.2017, №1 від 04.10.2017 (т.2, а.с.86-113); Платіжні доручення №1559 від 05.10.2017, №1548 від 04.10.2017, №1549 від 04.10.2017, №1670 від 25.10.2017, №1672 від 25.10.2017, №1811 від 15.11.2017, №1913 від 04.12.2017, №1932 від 06.12.2017, №2046 від 22.12.2017, №2237 від 29.01.2018, №2248 від 30.01.2018, №2597 від 06.03.2018 (т.2, а.с.114-125).
Згідно вироку Деснянського районного суду м.Києва від 27.03.2018 у справі №754/3771/18 (провадження 1-кп/754/527/18) відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 27, ст. 205 КК України, разом з угодою, укладеною між ОСОБА_1 та прокурором про визнання винуватості. ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців, у період з 21.06.2017 по 23.01.2018 був засновником та директором суб`єкта підприємницької діяльності – юридичної особи, а саме товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 40039913). Незважаючи на те, що вказане товариство було перереєстроване в державних органах влади, як суб`єкт підприємницької діяльності - юридична особа, ОСОБА_1 , взяв участь у його придбанні не з метою здійснення господарської діяльності, передбаченої Статутом підприємства, а з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, при наступних обставинах. Так, у червні 2017 року, точний день та час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись в м. Києві по вул. Кіото, 8 в районі станції метро «Лісова», при невстановлених обставинах ОСОБА_1 вступив у попередню змову з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої розслідуються в окремому провадженні, з метою придбання та державної перереєстрації, за матеріальну винагороду, суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 40039913) на своє ім`я, в органах державної влади, без наміру здійснення статутної господарської діяльності, а з метою прикриття незаконної діяльності невстановлених досудовим розслідуванням осіб. При цьому, ОСОБА_1 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, розподілили між собою ролі у спільному злочинному плані. Так, ОСОБА_1 , відповідно до розробленого злочинного плану, повинний був надати свої анкетні дані, документи, що посвідчують особу, підписати статутні та інші документи про реєстрацію на своє ім`я підприємства – ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 40039913). У свою чергу, особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, відповідно до відведеної їй злочинної ролі, повинна була підготувати документи необхідні для придбання підприємства в органах державної влади та організувати здійснення державної реєстрації змін до установчих документів товариства, забезпечити та надати можливість невстановленим досудовим розслідуванням особам використовувати придбане підприємство, з метою прикриття незаконної діяльності. З метою виконання злочинного наміру, ОСОБА_1 у червні 2017 року, точний день та час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись за адресою: м. Києві, вул. Саксаганського, 120 в офісі приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Заєць Інни Олександрівни, виконуючи відведену йому роль у раніше розробленому злочинному плані, реалізуючи спільний злочинний умисел, достовірно знаючи, що придбає підприємство без наміру зайняття підприємницькою діяльністю, з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, надав власний паспорт громадянина України та картку фізичної особи-платника податків про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_1 та поставив власний підпис в книзі реєстрації нотаріальних дій. Після вчинення вказаних дій, ОСОБА_1 відповідно до відведеної йому злочинної ролі передав зазначені документи особі, відносно якої матеріали виділенні в окреме провадження, для подальшої державної перереєстрації підприємства, за що отримав грошову винагороду у розмірі 500 грн. У свою чергу, особа, відносно якої матеріали виділенні в окреме провадження, здійснюючи відведену їй роль у злочинному плані, 20.06.2017, у невстановлений досудовим розслідуванням час, зареєструвала зміни до установчих документів ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 40039913) у державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6-а. Таким чином, ОСОБА_1 будучи засновником фіктивного підприємства - ТОВ ««ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 40039913) , в період часу 21.06.2017 по 23.01.2018, забезпечив прикриття незаконної діяльності невстановлених досудовим розслідуванням осіб щодо здійснення вигаданих прибуткових та видаткових операцій по рахункам підприємства, складанні від його імені як службової особи ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 40039913) фіктивних господарських угод та фіктивних первинних документів щодо реалізації товарів, робіт, послуг, складанні та видачі документів податкової звітності, а саме: ТОВ «МІК» (код ЄДРПОУ 30105738), ТОВ «Стіл Форт» (код ЄДРПОУ 39003983), ТОВ «Вайлет Рейн» код ЄДРПОУ 40511290), ТОВ «Комплекс ЮА» (код ЄДРПОУ 41080784), ТОВ «Євроівентконсалт» ( код ЄДРПОУ 40930000). Своїми діями ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, як пособництво фіктивному підприємництву, тобто сприяння з придбання суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) шляхом надання засобів з метою прикриття незаконної діяльності. 20 березня 2018 року між прокурором та Руденчиком Я.В. укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11.05.2018 у справі №754/3771/18 (провадження 1-кп/754/527/18) апеляційну скаргу захисника Чаплієвої Кристіни Володимирівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю ««МІК» на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2018 року щодо ОСОБА_1 повернуто. 
Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 року (далі – ПК України).
Відповідно до пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України зазначено, що розумна економічна причина (ділова мета) це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі -Закон №996-XIV).
Згідно із частиною першою статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, перелік яких наведений у частині другій зазначеної статті.
Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та
складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/ послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абзац другий цього пункту). Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК). 
У будь-якому разі всі господарські операції проведенні і оплачені, відображені у бухгалтерському обліку, спричинили зміну майнового стану у ТОВ «МІК». Крім того, платник податків (покупець товару) не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням продавцем вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів, а надто тих, з якими у підприємства відсутні взаємовідносини. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №815/6447/16, постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі №820/3279/13. 
Згідно правових висновків в Постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №826/22370/15, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування платником даних свого податкового обліку, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.
Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків (постанова Верховного Суду від 05.11.2019 у справі №804/1571/15).
Відповідачем не надано до суду переконливих доказів не реальності господарських операцій позивача з ТОВ «ГРУПКОМЕРС ЛТД» (нова назва ТОВ «КОМПАНІЯ «РЕКЛАМ-СТАРТ»), ТОВ «АРДЕН ІНВЕСТ».
Наявність кримінальних проваджень не є беззаперечним аргументом для визнання фіктивними господарських операцій позивача з ТОВ «ГРУПКОМЕРС ЛТД» (нова назва ТОВ «КОМПАНІЯ «РЕКЛАМ-СТАРТ»), ТОВ «АРДЕН ІНВЕСТ».
Позивачем доведено існування ділової мети у господарських операціях з контрагентами – ТОВ «ГРУПКОМЕРС ЛТД» (нова назва ТОВ «КОМПАНІЯ «РЕКЛАМ-СТАРТ»), ТОВ «АРДЕН ІНВЕСТ».
Позивачем до суду надано документи щодо використання у своїй господарській діяльності товарів, одержаних від ТОВ «ГРУПКОМЕРС ЛТД» (нова назва ТОВ «КОМПАНІЯ «РЕКЛАМ-СТАРТ»), ТОВ «АРДЕН ІНВЕСТ».
Заперечуючи щодо можливості поставки позивачу товарів ТОВ «ГРУПКОМЕРС ЛТД» (нова назва ТОВ «КОМПАНІЯ «РЕКЛАМ-СТАРТ»), ТОВ «АРДЕН ІНВЕСТ», відповідачем під час перевірки не з`ясовано джерело надходження товарів до позивача.
Відповідач не надав до суду доказів направлення до відповідного органу Державної податкової служби України запитів про проведення зустрічної звірки ТОВ «ГРУПКОМЕРС ЛТД» (нова назва ТОВ «КОМПАНІЯ «РЕКЛАМ-СТАРТ»), ТОВ «АРДЕН ІНВЕСТ» у порядку п.73.3, п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України, «Порядку проведення контролюючими органами зустрічних звірок», затвердженого 27.12.2010 постановою Кабінету Міністрів України №1232, з`ясування обставин здійснення господарських операцій з постачання товарів.
З урахуванням приписів ч.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.2, п.2.1 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого 24.05.1995 наказом Міністерства фінансів України №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, надані позивачем до суду докази, документи у сукупності підтверджують фактичне виконання ТОВ «ГРУПКОМЕРС ЛТД» (нова назва ТОВ «КОМПАНІЯ «РЕКЛАМ-СТАРТ»), ТОВ «АРДЕН ІНВЕСТ» своїх зобов`язань, реальне здійснення господарських операцій.
Таким чином, судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що контролюючим органом за податковим повідомленням-рішенням №0129010701 від 13.09.2021 не обґрунтовано збільшено ТОВ «МІК» по його господарським операціям з ТОВ «ГРУПКОМЕРС ЛТД» (нова назва ТОВ «КОМПАНІЯ «РЕКЛАМ-СТАРТ»), ТОВ «АРДЕН ІНВЕСТ» за платежем «ПОДАТОК на ПРИБУТОК ПРИВАТНИХ ПІДПРИЄМСТВ» грошове зобов`язання на суму 10366212 грн. 50 коп., з яких: за основним платежем – 8292970 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями – 2073242 грн. 50 коп. та вірно зроблено висновок про протиправність податкових повідомлень-рішень від 13.09.2021 за №0129000701, №0129020701.
Щодо висновку суду першої інстанції про те, що первинні документи, оформлені за участю ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА» з урахуванням наведеного у Вироку Деснянського районного суду м.Києва від 27.03.2018 у справі №754/3771/18 (провадження 1-кп/754/527/18), не можуть свідчити про реальність господарських операцій і таким чином контролюючим органом за податковим повідомленням-рішенням №0129010701 від 13.09.2021 обґрунтовано збільшено ТОВ «МІК» по його господарським операціям з ТОВ «ФОРТ-ЛАЙФ УКРАЇНА» за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» грошове зобов`язання на суму 1936350 грн. 00 коп., з яких: за основним платежем – 1549080 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями – 387270 грн. 00 коп., колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно вироку Деснянського районного суду м. Києва від 27.03.2018 р. у справі № 754/3771/18 та відомостей, які містяться ЄДРСР, затверджено угоду від 20 березня 2018 року між прокурором Київської місцевої прокуратури та підозрюваним ОСОБА_1 про визнання винуватості, який згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, у період з 21.06.2017 по 23.01.2018 був засновником та директором суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи, а саме товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Форт-Лайф Україна» (код ЄДРПОУ 40039913), визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України. Призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот ) гривень. За змістом цього вироку, ОСОБА_1 , будучи засновником фіктивного підприємства - ТОВ ««Форт-Лайф Україна» (код ЄДРПОУ 40039913) , в період часу 21.06.2017 по 23.01.2018, забезпечив прикриття незаконної діяльності невстановлених досудовим розслідуванням осіб щодо здійснення вигаданих прибуткових та видаткових операцій по рахункам підприємства, складанні від його імені як службової особи ТОВ «Форт-Лайф Україна» (код ЄДРПОУ 40039913) фіктивних господарських угод та фіктивних первинних документів щодо реалізації товарів, робіт, послуг, складанні та видачі документів податкової звітності, а саме: ТОВ «МІК» (код ЄДРПОУ 30105738), ТОВ «Стіл Форт» (код ЄДРПОУ 39003983), ТОВ «Вайлет Рейн» код ЄДРПОУ 40511290), ТОВ «Комплекс ЮА» (код ЄДРПОУ 41080784), ТОВ «Євроівент консалт» (код ЄДРПОУ 40930000).
Колегія суддів зазначає, що доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об`єктивною стороною злочинів, передбачених ст. 191 та ст. 212 КК України, а діяння по відображенню в документах обов`язкової податкової звітності, тобто в офіційних документах завідомо недостовірних відомостей, є об`єктивною стороною злочину, передбаченого ст. 366 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).
Натомість, кваліфікація обвинувачення у вироку Руденчика є ч.І ст.205 КК України, а не ст.191, ст.212 чи ст.366 КК України, а тому, сам собі цей вирок не може бути доказом вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, або відображення в документах обов`язкової податкової звітності, тобто в офіційних документах завідомо недостовірних відомостей.
Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення №0129010701 від 13.09.2021 є протиправним та підлягає скасуванню в повному обсязі, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають дійсним обставинам справи внаслідок недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першоїінстанції визнав встановленими.
Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" задовольнити.
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.04.2025 року в адміністративній справі №280/8964/21 скасувати в частині відмови у задоволенні позову і в цій частині позов задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №0129010701 від 13.09.2021 року.
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.04.2025 року в адміністративній справі №280/8964/21 залишити без змін.
Вступна та резолютивна частина постанови складені 19 листопада 2025 року, в повному обсязі постанова складена в повному обсязі постанова буде складена відповідно до ст. 243 КАС України. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 02 березня 2026 року.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко 

суддя С.В. Сафронова