Справа № 591/10142/23
Провадження № 2/591/1554/23

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.
при секретарі - Устименко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя –
за зустрічною позовною заявою: ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя –
встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та просить суд в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 з розміром частки 1/2.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію в розмірі 72860 грн., як 1/2 вартості від продавного ОСОБА_2 17 травня 2023 року легкового автомобіля Citroen Berlingo, 2006 року випуску. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 31.12.1999 року. Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 14.07.2023 року шлюб між сторонами розірваний, рішення набрало законної сили 15.08.2023 року. До розірвання шлюбу сторони вже 4 роки не проживали як одна сім`я. Сторони мають двох дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (повнолітній) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (неповнолітній). У шлюбі сторони набули нерухоме та рухоме майно, яке було зареєстроване одноосібно за відповідачем, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 58,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; легковий автомобіль марки Citroen Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно з обліковими даними СДР МВС за громадянином ОСОБА_2 значилися зареєстрованими транспортні засоби: 07.11.2020 року зареєстровано мотоцикл Bajaj Boxer ВМ 150 X, 2019 року випуску та 25.05.2023 року перереєстрований на нового власника; 10.06.2008 року зареєстровано автомобіль Citroen Berlingo, 2006 року випуску та 17.05.2023 року перереєстровано на нового власника. Позивачка вважає набуті у шлюбі та за спільні кошти, спільною працею, житловий будинок та легковий автомобіль спільним майном подружжя. Автомобіль був придбаний сторонами у шлюбі, за спільні сімейні кошти 10.06.2008 року. Оскільки автомобіль відповідачем проданий без згоди позивача, не в інтересах сім`ї, кошти від продажу автомобіля позивач не отримувала, і провести його експертну оцінку позивач не має можливості, вона звернулась до експерта, який надав відомості з бюлетеня товарознавця. Відповідно до відомостей, ціна продажу подібного автомобіля становить 145720,00 грн.. Тому просить суд стягнути кошти за проданий спільний автомобіль у розмірі 1/2 від його дійсної вартості на момент поділу - 72860,00 грн.. Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загально площею 58,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований однособідно за ОСОБА_2 . Позивачка вказує, що вони з відповідачем не дійшли згоди щодо розпорядження цим майном, між ними існує спір щодо розподілу спільного майна.
20.03.2024 року відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву. В позові ОСОБА_2 ставить питання про визнання об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частку у праві спільної сумісної власності майна – квартири за адресою: АДРЕСА_2 в розмірі 397000,00 грн.. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.11.2023 року ОСОБА_1 придбала у приватну власність квартиру за договором купівлі - продажу № 1834, за адресою: АДРЕСА_2 . Ціна договору становить 794000,00 гривень.. За час ведення спільного господарства ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 накопичено грошові кошти в сумі 20000 доларів США, які ОСОБА_1 забрала з собою під час переїзду. Так як нерухоме майно, а саме - квартира, була придбана позивачкою 08.11.2023 року, коли рішення по справі за її позовною заявою про поділ спільного майна подружжя ще не було прийняте, квартира була придбана за гроші, які є спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Шлюбний договір між позивачем та відповідачем не укладався. ОСОБА_2 вважає, що має право на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка була придбана за спільні кошти відповідача та позивачки.
19.04.2024 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження.
06.05.2024 року від представника позивачки за первісним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому заперечує в повному обсязі щодо вимог ОСОБА_2 , зазначає, що кошти для придбання житла їй подарував її рідний брат. Позивач за зустрічним позовом, вимагаючи стягнути вартість 1/2 нерухомого майна, яке він вважає спільною сумісною власністю, в такий спосіб фактично ставить вимогу ОСОБА_1 , без її добровільної згоди, викупити в нього його частку. Що не може бути належним способом захисту його права. Тому, просить відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви в повному обсязі.
З 02.11.2023 року справа перебувала в провадженні судді ОСОБА_4 ..
Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 10 червня 2024 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_4 у відставку, вказана справа передана у провадження судді Клименко А.Я..
Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 , її представник адвокат Потураєв С.В. в судовому засіданні позов підтримали повністю, просять суд позов задоволити повністю. Зустрічний позов не визнають повністю, просять відмовити в повному обсязі.
Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 просить вирішити згідно законодавства позов первісний, а свій зустрічний підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача адвокат Луніка Т.Я. не заперечував проти визнання за позивачем 1/2 частини будинку за первісним позовом, зустрічний підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
Суд, заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що первісний позов обґрунтований і підлягає задоволенню повністю, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити повністю виходячи з наступного:
Судом при розгляді справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 грудня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.18). 
Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (повнолітній), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (неповнолітній) (а.с.19-20).
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 липня 2023 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 15 серпня 2023 року, що підтверджується копією рішення суду(а.с.21-22). 
За час шлюбу сторонами набуте нерухоме та рухоме майно, зареєстроване одноособово за відповідачем, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 58,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.27-28); автомобіль Citroen Berlingo, 2006 року випуску, згідно з обліковими даними СДР МВС (29).
Відповідно до копії зі звіту про оцінку майна від 18.10.2023 року ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 становить 762940,00 грн., в тому числі вартість 1/2 частини склала 381470,00 грн..
08.11.2023 року позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 придбала у приватну власність квартиру за договором купівлі - продажу №1834, за адресою: АДРЕСА_2 , ціна договору становить 794000,00 грн.(а.с.60-61).
28.09.2023 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 900000,00 грн (дев`ятсот тисяч грн.) для придбання (купівлю) в майбутньому ОСОБА_1 квартири, незалежно від місця її знаходження. Договір дарування від 28.09.2023року №3433 вчинений у письмовій формі та посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Цирулик В.В., що підтверджуєтьс копією договору (а.с.85).
Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 пояснила суду, що автомобіль та будинок, в якому залишився проживати колишній чоловік та їх старший син було ними придбано під час шлюбу, а квартиру вона придбала вже після того, як шлюб було розірвано і придбала за гроші, які їй подарував рідний брат, який на даний час проходить службу в ЗСУ. Пояснила, що вони з відповідачем не дійшли згоди щодо розпорядження спільно придбаним майном, між ними існує спір щодо розподілу спільного майна. Старший син залишився проживати з батьком, а менший проживає з нею в квартирі. Грошових коштів в сумі 20000 дол США, про які говорить колишній чоловік, в них не було взагалі. Коли прийняла рішення виїхати з будинку, то забрала тільки необхідні речі і колишній чоловік не був проти.
Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 суду пояснив, що дійсно ними було придбано будинок на Тімірязівці в місті Суми та автомобіль. Коли колишня дружина виїзджала з будинку, була домовленість, що вона бере все що хоче, що вона і зробила, а потім подала позов про поділ майна. Автомобіля вже немає, він був проданий у травні 2023 року. Квартиру колишня дружина придбала за гроші, які вона взяла, коли виїздила з будинку, це 20000 дол США, це були їх спільні накопичення. Брат не міг дати такі гроші, так як в нього їх не було.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що знає ОСОБА_2 майже 20 років. Ними було придбано будинок і автомобіль, а чи були в них гроші в сумі 20000 дол США йому невідомо. ОСОБА_2 позичав у нього гроші, а потім переоформив на його дружину автомобіль, так як нічим було віддавати борг.
Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що коли мати виїздила з будинку, то була домовленість з батьком, що вона бере все, що хоче. Пояснив також, що йому невідомо за які гроші мати купила після розірвання шлюбу квартиру.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).
Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Суд встановив, що за час спільного проживання у шлюбі однією сім`єю позивач та відповідач набули майно. 
Враховуючи, що спірне майно набуте сторонами за час спільного проживання як чоловіка та дружини, то є об`єктами спільної сумісної власності сторін, суд приходить до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки - 72860 грн. вартості 1/2 частини проданого 17.05.2023 року автомобіля.
В задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити, так як судом встановлено, що 28.09.2023 року ОСОБА_5 (рідний брат позивачки) подарував ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 900000,00 грн. (дев`ятсот тисяч грн.) для придбання (купівлю) в майбутньому ОСОБА_1 квартири, незалежно від місця її знаходження. Договір дарування від 28.09.2023 року №3433 вчинений у письмовій формі та посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Цирулик В.В., що підтверджуєтьс копією договору (а.с.85). 
Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_2 , що брат його колишньої дружини не мав таких грошових коштів, щоб їй подарувати, так як відповідно до відповіді Головного Управління ДПС у Сумській області ОСОБА_5 за період: за 2022 рік та 2023 роки мав постійний дохід у вигляді виплат військовослужбовцям. 
Також суду не доведено стороною відповідача за первісним позовом, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 забрала у ОСОБА_2 їх спільні грошові кошти в сумі 20000 дол США. 
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Факт надання адвокатом послуг позивачу підтверджується Договором №1310 від 13.10.2023 про надання правової (правничої) допомоги (а.с. 11-12). Отже, стороною позивача документально доведено понесені витрати на правову допомогу в розмірі 14000 грн., а саме: надано договір на правову допомогу та квитанції, а тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат.
Також позивачкою понесені витрати по сплаті судового збору на загальну суму 4543 грн.30 коп. за подачу позовної заяви та 700 грн. за проведення оцінки вартості майна, які відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд - 
вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя – задоволити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) – 72860 грн. вартості 1/2 частини проданого 17.05.2023 року автомобіля, 4543грн.30 коп. в рахунок відшкодування судового збору, 700 грн. за проведення оцінки вартості майна та витрати на правничу допомогу в сумі 14000 грн..
Відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - за необґрунтованістю.
Рішення суду може бути оскаржено Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО