ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року	Львів	Справа № 607/21192/25 пров. № А/857/54559/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,
за участі секретаря судового засідання Грищук В.Б.,
представник позивача: не з`явився,
представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2025 року у справі № 607/21192/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови,
суддя в 1-й інстанції – Воробель Н.П., 
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач), в інтересах якого діє адвокат Кметик В.С., звернувся до суду з позовом до первісного відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, співвідповідач: Департамент патрульної поліції (далі також відповідач), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що у постанові серії ЕНА №5844875 від 01.10.2025 інспектор СРП відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ст. л-т поліції Душенко Н.І. зазначив, що 01.10.2025 близько 18 год 41хв, в селищі Велика Березовиця по вул. Микулинецька, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen Colfl/, д.н.з НОМЕР_1 , без діючого страхового полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1.г ПДР, за що за ч. 1 ст. 126 КУпАП накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн.
Пояснює, що 01.10.2025 ОСОБА_1 їхав у транспортному засобі марки Volkswagen Colfi/, д.н.з НОМЕР_1 , з м. Теребовля у м. Тернопіль, за кермом якого сидів його товариш ОСОБА_2 . Даний транспортний засіб вони мали залишити у м. Тернополі для продажу. Проїжджаючи с. В.Березовиця по вул. Микулинецька, попереду них їхав службовий автомобіль поліції. Через деякий проміжок часу автомобіль поліції з`їхав на узбіччя дороги та надав можливість їх обігнати. Товариш побачив в дзеркалі заднього виду, що відразу, як тільки автомобіль поліції пропустив їх, вони вирушили за ними, не включаючи проблискових маячків. Лише через деякий час включили синій проблисковий маячок, і водій ОСОБА_2 прийняв вправо та зупинив транспортний засіб. Як тільки зупинився автомобіль, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали шукати на задньому сидінні автомобіля документи на автомобіль, щоб пред`явити поліцейському, якщо буде вимагати їх надати. Документів на автомобіль було багато, а тому шукали разом на задньому сидінні та в бардачку автомобіля. Як тільки інспектор поліції підійшов до автомобіля, ОСОБА_3 опустив ліве вікно дверки та почав розмовляти з інспектором поліції. Не пояснивши причину зупинки, інспектор поліції відразу почав розказувати, що, рухаючись на службовому авто позаду, нібито «через заднє вікно» бачив, як водій «пересідав на місце пасажира», що стало підставою для висновку про відсутність у водія документів та/або інші обставини, які не відповідали дійсності.
Зазначає, що будь-яких належних та допустимих доказів факту «пересаджування» –відеозаписів з бодікамер/відеореєстратора із чіткою фіксацією моменту, показань очевидців, схеми розташування осіб тощо – відповідач не надав під час винесення постанови.
З урахуванням наведеного, постанова ґрунтується на припущенні інспектора, не підтвердженому належними засобами доказування (відео з бодікамери/реєстратора з фіксацією «пересаджування», показання очевидців тощо). Сам по собі «візуальний здогад через заднє скло під час руху» не відповідає вимогам ст.ст. 251-252 КУпАП.
Жодних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом працівниками поліції до матеріалів справи не долучено, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами та відео з нагрудних камер поліцейських та реєстратора зі службового транспортного засобу.
Вказує, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №5844875 від 01.10.2025 не містить усіх відомостей, обов`язковість зазначення яких встановлена ст. 283 КУпАП, а саме: в оскаржуваній постанові не міститься чіткого опису обставин, установлених під час розгляду справи.
Зазначає, що позивач не погодився з інкримінованим йому адміністративним порушенням, проте, всупереч ст. 258 КУпАП, Інструкції №1376, поліцейською не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, а лише винесено оскаржувану постанову. Також поліцейським проігноровано вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП, винесено оскаржувану постанову без ознайомлення позивача із його правами та, відповідно, без роз`яснення їх змісту. Крім того, поліцейським не було оголошено повного змісту оскаржуваної постанови, лише зачитано ідентифікуючі ознаки особи.
Таким чином, вважає, що єдиним доказом винуватості позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є постанова, яка складена працівником поліції з порушенням вимог ст.ст. 268, 278, 279, 280, 283 КУпАП.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню. В апеляційній скарзі підтримує вимог, викладені у позовній заяві, просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2025 року у справі № 607/21192/25 скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимогм та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5844875, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідач позав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що 01.10.2025 інспектором СРПП (ВП №1 м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Душенко Н.І. винесено постанову серії ЕНА №5844875 від 01.10.2025 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425,00 грн на ОСОБА_1 , котрий керував транспортним засобом Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_2 , без діючого полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів.
Вказує, що із наданих поліцейськими записів «Реєстратор», «Реєстратор2» та «Нагрудна камера» прослідковується факт скоєння позивачем інкримінованих йому правопорушень. Так, відеозаписом «Реєстратор2» (із початку запису до 10 секунди) чітко прослідковується дії по переміщенню між собою місцями водія та пасажира автомобіля. Вказаним відеозаписом спростовується твердження позивача про те, що він не здійснював керування автомобілем та, відповідно, не був водієм і не міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності. В ході встановлення об`єктивних обставин справи позивачем не пред`явлено поліцейським страховий поліс на автомобіль, а при перевірці поліцейськими його чинності встановлено, що такий відсутній. Долучені до матеріалів справи копії документів про технічні характеристики автомобіля не спростовують факту відсутності інформації про наявність страхового полісу на сайті МТСБУ.
Також звертає увагу, що із бланку постанови, а саме п. 7, чітко прослідковується, що до постанови додається відеофіксація правопорушення. Отже, постанова належним чином обґрунтована.
Вважає, що позивачем було порушено ч. 1 ст. 126 КУпАП через недодержання вимог ПДР, що проявилося у відсутності діючих документів, передбачених п.2.1.ґ ПДР, а тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи.
Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.
Частиною 4 ст.229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи, що 01.10.2025 інспектором СРПП відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Душенком Н.І. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5844875, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Зі змісту оскаржуваної постанови видно, що 01.10.2025 о 18:41 в с-щі Велика Березовиця по вул. Микулинецька водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_2 , без діючого полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1.ґ ПДР.
Відмовляючи у задволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що порушення позивачем п. 2.1. ґ ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами. У позовній заяві сторона позивача заперечила факт вчинення правопорушення, однак відповідач як суб`єкт владних повноважень у спірних правовідносинах надав докази правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з таким та зазначає наступне.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до приписів статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).
Відповідно до п.п. 2.1. ґ ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
За приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП необхідним є саме зупинка інспектором поліції транспортного засобу, який перебуває в русі, для перевірки документів та у разі відсутності у водія відповідних документів, здійснювати притягнення водія до адміністративної відповідальності.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи, наявні у матеріалах справи. З таких апеляційним судом встановлено, що факт відсутності станом на 01.10.2025 страхового полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у позивача ОСОБА_1 на автомобіль Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_2 , підтверджується відеофайлом під назвою «Нагрудна камера», згідно з яким позивач не пред`явив працівникам поліції зазначений документ та не висловлював будь-яких заперечень щодо його відсутності. Цей факт також узгоджується з показаннями свідка, наданими у судовому засіданні, який підтвердив, що страховий поліс на вказаний транспортний засіб був відсутній. Також матеріали позовної заяви не містять жодних доказів наявності страхового полісу. Зокрема, долучені до позовної заяви копії документів на автомобіль Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу іноземною мовою, митна декларація, інвойс, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу, доручення) не спростовують факту відсутності страхового полісу. У судовому засіданні під час дослідження доказів представник позивача лише зазначив, що це ті документи, які знаходилися на задньому сидінні автомобіля.
Крім цього, із відеозапису з нагрудної камери працівника поліції чітко вбачається, що позивачу були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, та оголошено зміст оскаржуваної постанови, включно з описом обставин, установлених під час розгляду справи, правовою кваліфікацією, розміром штрафу та порядком оскарження, що спростовує твердження представника позивача про те, що поліцейським було проігноровано вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП та не оголошено повного змісту постанови.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що із відеофайлу під назвою «Реєстратор 2», який є продовженням відеофайлу «Реєстратор 1», чітко видно момент пересідання осіб: спочатку водій пересідає на переднє пасажирське сидіння, а за кілька секунд пасажир займає місце водія. Ці об`єктивні дані повністю суперечать твердженням сторони позивача та свідка про те, що останній нібито увесь час знаходився на водійському місці та в момент зупинки транспортного засобу працівниками поліції шукав документи на задньому сидінні автомобіля. Крім того, свідок стверджував, що постійно був пристебнутий ременем безпеки. Однак із конструктивних особливостей ременя безпеки випливає, що особа, пристебнута ременем, не може здійснювати настільки глибокі нахили корпусом, як це відображено на згаданому відеофайлі, що додатково підтверджує, що ремені безпеки були відстебнуті, а в салоні автомобіля здійснювалися активні переміщення.

Таким чином, доводи представника позивача про відсутність у матеріалах справи будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують факт «пересаджування» спростовуються доказами, що містяться у матеріалах справи.

Крім цього, як вірно встановлено судом першої інстанції, постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5844875 від 01.10.2025 містить усі необхідні відомості, передбачені ст. 283 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що в ній зазначено конкретну обставину правопорушення – керування автомобілем без діючого страхового полісу (договору) обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №5844875 від 01.10.2025 задоволенню не підлягають, оскільки порушення позивачем п. 2.1. ґ ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами, нявними у матеріалах справи.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2025 року у справі № 607/21192/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 17.02.26