Дата документу 07.04.2026	Справа № 554/14679/25	
 	Провадження № 2/554/848/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого – судді Савченко Л.І. 
при секретарі – Титаренко Д.В.
за участю позивача – ОСОБА_1 , представника позивача – ОСОБА_2 , відповідача – ОСОБА_3 , представника відповідача – ОСОБА_4 , представника третьої особи – Мартиненко А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, Служба у справах дітей Полтавської міської ради, про позбавлення батьківських прав, - 
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову вказала, що 16.09.2016 року між сторонами було укладено шлюб. У шлюбі у них народився син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом спільного сімейного життя відносини з відповідачем погіршувалися через байдужість відповідача до сім`ї, що в кінцевому результатаі призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Рішенням суду від 29.03.2023 року шлюб був розірваний. Після припинення спільного проживання син залишився проживати з нею. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, є хронічним наркоманом, вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав на підставі п.п.2,4 ч.1 ст. 164 СК України, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Вказує, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні, відповідач з сином не спілкується та жодним чином матеріально не утримує, у зв`язку з чим рішенням суду від 16.01.2024 року з нього були стягнуті аліменти. Розмір заборгованості за аліментами становить 54 817, 66 грн. Вказує, що відповідач втратив зв`язок із сином, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться його життям та не спілкується, не проявляє турботи, не займається вихованням, не піклується про його фізичний, духовний та моральний розвиток. 26.07.2023 року вона уклала шлюб із ОСОБА_6 , який створив всі необхідні житлово-побутові умови для сина та має намір його усиновити. Також вказує, що дитина хворіє, потребує лікування, для його обстеження лікарем-психіатром змушена була звертатися до органу опіки та піклування, оскільки батько її звернення для надання згоди проігнорував, що свідчить про маніпулювання ним своїми батьківськими правами. Також без згоди відповідача вона не може вирішити інші побутові питання, зокрема, про зміну місця проживання дитини. Відповідач має наркозалежність та з 2019 року проходив періодично лікування, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, тому не зможе сприяти засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, етичної поведінки в суспільстві, що є однією з істотних ознак належного виконання батьками своїх батьківських обов`язків. 
Ухвалою суду від 10 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради надати суду висновок щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , витребувано з КП «Полтавський обласний центр терапії залежності ПОР» докази по справі.
Від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позов, в якому прохала у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування позову вказала, що посилання, як на докази, на характеристики дошкільних закладів освіти та школи, не може бути достатнім і допустимим доказом на підтвердження позовних вимог, оскільки відповідач з 09.06.2023 року знаходиться у місцях позбавлення волі та фізично не може приймати участь у вихованні дитини. У період відбування покарання, відповідач зарекомендував себе з позитивної сторони та згідно висновку комісії ДУ «ПВК № 64» став на шлях виправлення. Вину у скоєному злочині визнає та шкодує про вчинений ним злочин. На даний час відповідач отримав спеціальність у Полтавському навчальному центрі № 64 при «Полтавській виправній колонії № 64», працевлаштований на виробничій дільниці № 2. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що з початку відбування покарання та офіційного працевлаштування у колонії, а саме з липня 2023 року, з відповідача почали відраховувати аліменти. З виписки № 362 про стан здоров`я відповідача вбачається, що будь-які хронічні захворювання у нього відсутні. Таким чином, вважає, що до суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження умисного ухилення відповідачем від виконання його батьківських обов`язків, тобто систематичного. Після відбуття покарання ОСОБА_7 буде приймати участь у вихованні свого сина та намагатиметься забезпечувати його матеріально.
Ухвалою суду від 26 грудня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 19 березня 2026 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Полтавської міської ради.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що у них з відповідачем у 2019 році народився син. Коли дитині був один місяць, вона дізналася, що ОСОБА_7 вживає наркотичні засоби. Він сам їй це повідомив, коли в день святкування хрестин, потратив гроші на придбання наркотиків. Для неї це був шок, оскільки за всі роки проживання з відповідачем, вона не знала, що є така проблема. У нього ніколи не було грошей, хоча він працював. З дому почав виносити речі, щоб закласти їх в ломбард, а тому числі, телевізор, дитячий інгалятор. Вона докладала всіх зусиль, щоб вилікувати чоловіка, однак після проходження курсу лікування, відповідач знову починав вживати наркотики. Коли сину виповнилося 1,5 місяці, змушена була піти на роботу. Вона хотіла врятувати сім`ю, хотіла, щоб у дитини був батько, ідеалізувала його, але він виправлятися не хотів. Одного дня вона з дитиною прийшла додому з прогулянки та побачила ОСОБА_8 , який лежав, а біля нього знаходився шприц. Після цього вона зібрала речі та пішла з дому, з того часу з 2022 року вони разом не проживали. Посилається на те, що відповідач засуджений за крадіжки, оскільки йому потрібні були кошти для придбання наркотиків. Вказує, що не хоче, щоб дитина бачила таку поведінку батька, хоче щоб син зростав у нормальній сім`ї, здоровій атмосфері, оскільки дуже хвилюється за його стан здоров`я та розвиток. Зазначає, що не забороняла бачитися з дитиною, але до неї ніхто не звертався. Наразі боїться залишати сина з батьком, враховуючи спосіб його життя.
Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засідання позов підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що відповідач маніпулює своїми батьківськими правами, у зв`язку з чим позивач змушена була звертатися до органу опіки та піклування, щоб отримати дозвіл на відвідування лікаря-психіатра дитиною. 
Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що йому перешкоджали спілкуватися з дитиною, сказали, що його не хочуть бачити, але він неодноразово бачив сина через брата позивачки. Розуміє, що аліментів, яких сплачує недостатньо, але їх нараховує не він. Вказує, що коли перебував у СІЗО неодноразово просив дружину, щоб дала телефон поговорити з дитиною, але вона відмовили. Про те, що дитині потрібен дозвіл на медичну маніпуляцію він не знав, отримав документ разом з повідомленням про позбавлення батьківських прав. Вказав, що у 2021 році дійсно у нього були проблеми, на даний час наркотичні засоби не вживає. 
Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти позову, вказала, що відповідач вживав заходів для спілкування з дитиною, але йому її не давали. З 2021 року по 2025 рік ОСОБА_3 не є залежною особою, доводи представника позивача, що вчинення крадіжок є тепер способом життя відповідача, є припущенням. В місцях відбування покарання відповідач характеризується позитивно, офіційно працює, сплачує аліменти. Вказує, що відповідач на даний час не може виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки перебуває у місцях позбавлення волі, однак після виходу на волю має намір спілкуватися з сином.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради у судове засідання не з`явився.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Полтавської міської ради Мартиненко А.П. у судовому засіданні пояснила, що підтримує висновок органу опіки виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 16.09.2016 по 29 березня 2023 року (а.с.24-25, 27).
У шлюбі у них народився син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11 липня 2019 року, виданим Київським районним у місті Полтаві відділі ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, а/з 787 (а.с.26).
З 2022 року сторони проживають окремо. Дитина проживає з матір`ю, що не заперечувалося ними у судовому засіданні, та визначено рішенням Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради від 14.10.2025 року № 259 (а.с.142 зворот).
Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 16.01.2024 року із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття (справа № 554/11750/23)(а.с.24-25).
Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого Полтавським ВДВС у Полтавському районі, вбачається, що станом на 01.09.2025 року розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 54 817, 66 грн. (а.с.22-23).
З характеристики КЗ «Полтавський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 84 «Волошка» вбачається, що ОСОБА_9 виховувався у закладі з 2022 року по 2025 рік. Зарекомендував себе як здібна, розумна дитина, мав гарні досягнення у навчанні. Дуже дружній, добрий хлопчик. Мати ОСОБА_1 разом із своїм теперішнім чоловіком ОСОБА_6 брали активну участь у життя групи, регулярно відвідували батьківські збори, цікавилися життям сина, співпрацювали з вихователями. Батько, ОСОБА_3 , із дитиною не спілкувався, жодного разу не відвідував дошкільного закладу, у вихованні дитини участі не брав. З вихователями на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся, ніколи не цікавився успіхами та поведінкою дитини (а.с.29).
З Характеристики КЗ «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24 Полтавської міської ради Полтавської області» слідує, що ОСОБА_9 навчається у школі з 01 вересня 2025 року. Батько проживає окремо, розлучені, дитиною не цікавиться, за період навчання у школі не з`являвся (а.с.28).
З дублікатів квитанцій від 15.09.2025 року слідує, що оплату за навчання дитини у дитячому садку з травня 2023 року по травень 2025 року здійснював ОСОБА_6 (а.с.16-20), який є чоловіком позивача ОСОБА_1 .
Із Консультативного висновку спеціаліста КП «Дитяча міська клінічна лікарня» від 10.09.2025 року слідує, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє на Синдром Жильбера, потребує нагляду педіатра, гастроентеролога, противорецидивного лікування (а.с.13).
Для консультації лікаря-психіатра ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було надано дозвіл Виконавчим комітетом Київської районної у м.Полтаві ради, як органом опіки та піклування від 10.12.2024 року (а.с.30). Вказаний дозвіл був наданий у зв`язку із надходженням заяви ОСОБА_1 для надання дозволу на огляд лікаря-психіатра без згоди батька (а.с.140).
З довідки виданої КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» від 28.10.2025 року за № 6108 вбачається, що ОСОБА_3 перебуває під наглядом з 2008 року із діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, зі шкідливими наслідками»; «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, синдром залежності» з 2020 року. Лікувався в умовах замісної підтримувальної терапії з 21.10.2020 року по 17.07.2021 року. Неодноразово лікувався стаціонарно. Останнє лікування з 21.07. по 06.08.2021 року з приводу залежності до опіатів (а.с.61).
Згідно Висновку № 362 із медичної картки амбулаторного хворого № 423, виданого Філією ЦОЗ ДКВС України в Полтавській області, ОСОБА_3 станом на 16.12.2025 року є практично здоровий, зокрема, 16.12.2025 року оглянутий лікарем психіатром, результат огляду – здоровий (а.с.86).
З характеристики на засудженого ОСОБА_3 , затвердженої начальником ДУ «ПВК № 64» 18.12.2025 року, та вироку Октябрського районного суду м.Полтави від 13 грудня 2022 року № 554/10347/22, слідує, що ОСОБА_3 судимий: 21.04.2012 року Октябрським районним судом м.Полтави за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.; 30.08.2022 року Октябрським районним судом м.Полтави за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.; 13.12.2022 року Октябрським районним судом м.Полтави за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. З 09.06.2023 року по 10.07.2028 року відбуває покарання. На даний час працевлаштований на виробничій дільниці № 2. До праці ставиться добре. Також залучається добровільно до робіт по благоустрою установи та відділення. Під час перебування в установі характеризується задовільно. За час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності притягувався два рази, які погашені та зняті. Сім разів заохочувався за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки. (а.с.10-11, 80-82). 
З Висновку виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконкому Київської районної в м.Полтаві ради від 23.12.2025 року № 340, слідує, що виконавчий комітет Київської районної у м.Полтаві ради, як орган опіки та піклування, вважає, що громадянин ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що згідно із ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав (а.с.92-93).
Зі змісту ч.ч.1-3 ст.150 СК України вбачається, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров» я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 
Відповідно до п.п.2, 4 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, забезпечення безпечних умов життя дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; є хронічними алкоголіками або наркоманами.
Згідно з ч.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4 і 5 частин першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.
Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років, що слідує зі змісту ст. 165 СК України.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 р. Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_3 не доведено, що з часу окремого проживання від сина, він приймав участь у його вихованні, що свідчить про ухилення останнього від виконання своїх батьківських обов`язків. 
Так, відповідач не цікавиться його навчанням, розвитком, станом здоров`я, про що свідчить факт невідвідування ним дошкільного закладу у період до відбування покарання у місцях позбавлення волі, а також відсутність доказів будь-яких письмових звернень до закладів освіти чи медичних установ після ув`язнення.
Доводи ОСОБА_3 про чинення йому перешкод позивачкою у спілкування з дитиною не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, зокрема, вказаний факт міг бути доведений свідками, на яких він посилався під час дачі пояснень у судовому засіданні, однак клопотань про їх виклик відповідач не заявляв.
Також ОСОБА_3 не звертався до органу опіки із заявою про встановлення графіку зустрічей для спілкування із сином та його вихованні, поважних причин цьому не навів.
На думку суду, перебування на даний час відповідача у місцях позбавлення волі не виправдовує його відсутності у житті дитини, яка потребує щоденної уваги, медичної допомоги, утримання, фізичного і духовного розвитку. Суд зауважує, що саме винна поведінка відповідача призвела до його засудження та ізоляції від дитини. Маючи на утриманні малолітню дитину, вчиняючи неодноразові кримінальні правопорушення, ОСОБА_3 не задумався про те, хто ж буде опікуватися, виховувати та утримувати його сина у разі позбавлення його волі за вчинені злочини.
Таким чином, доводи представника позивача, що відповідач не має можливості приймати участь у вихованні сина, оцінюються критично, так як така неможливість у нього виникла через його винні дії.
Позитивна характеристика ОСОБА_3 за місцем відбування покарання не спростовує встановлених у судовому засіданні обставин щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина.
Суд також зауважує, що відповідач не заперечував проти пояснень позивачки, що за час спільного проживання він виносив з дому речі та закладав їх у ломбард, а кошти витрачав на придбання наркотичних засобів. 
Крім того, позивач змушена бела звертатися до органу опіки та піклування за отриманням дозволу на візит до лікаря-психіатра, оскільки була відсутня згода батька на це. Факту того, щодо ОСОБА_3 надавав таку згоду, що позбавляло ОСОБА_11 звертатися з цього приводу до відповідно служби, останній не довів.
Таким чином, суд вважає доведеним належними, допустимими та достовірними доказами факт ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України.
Разом з тим, наявність правової підстави для позбавлення батьківських прав, передбаченої п.4 ч.1 ст. 164 СК України, а саме, коли батько чи мати являються хронічним наркоманом, судом спростовується, оскільки згідно Висновку № 362 із медичної картки амбулаторного хворого № 423, виданого Філією ЦОЗ ДКВС України в Полтавській області, ОСОБА_3 станом на 16.12.2025 року є практично здоровий (а.с.86), а у довідці наданій на запит суду КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» від 28.10.2025 року за № 6108, такий діагноз ОСОБА_3 не встановлено.
За таких обставин, оцінюючи наявні по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав буде якнайкраще відповідати інтересам дитини, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 968 грн. 96 коп. 
Керуючись ст.ст. 4,12, 81, 141, 229, 263-265, 268,289, 354 ЦПКУкраїни, суд,-
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути із  ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968 грн. 96 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач – ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .
Відповідач – ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , відбуває покарання у Державна установа «Полтавська виправна колонія № 64»,м.Полтава, вул.Старокотелевська, 6, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, місце знаходження: 36014 м.Полтава, вул.Решетилівська, 1/2, код ЄДРПОУ 05384703.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Служба у справах дітей Полтавської міської ради, місце знаходження: 36014 м.Полтава, вул.Кісельова Володимира Капітана, 5, код ЄДРПОУ 45920809.
Повне рішення складено 17 квітня 2026 року.

Суддя Л.І. Савченко