П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року м. Київ

Справа №367/6594/25
Апеляційне провадження №22-ц/824/4432/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.
суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.
за участю секретаря Липченко О.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Одарюка М.П. 13 жовтня 2025 року в м. Ірпінь,
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В

У червні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому з просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 405954,09 грн та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 серпня 2024 року о 16 год 40 хв ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом TOYOTA Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вишневій, при виїзді на нерегульоване перехрестя з бульваром Богдана Хмельницького в м. Буча, Київської області, порушила вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху, не надала переваги в русі транспортному засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі та скоїла з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2024 року відповідача визнано винною у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП, за скоєне ДТП. 
30 серпня 2024 року ФОП « ОСОБА_3 » (оцінювач), який має право проводити оцінку відповідно до сертифікату суб`єкта оціночної діяльності № 214/2022 від 22 травня 2022 року в м. Києві, пр-т Степана Бандери, 24 А, з метою встановлення спричиненої матеріальної шкоди транспортному засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , в присутності позивача та чоловіка відповідачки, провів огляд вказаного вище транспортного засобу, після чого був складений Акт огляду транспортного засобу № 5400 (дефектна відомість). 
При проведенні огляду транспортного засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , зауважень від позивача та чоловіка, не надходило. 02 вересня 2024 року за результатами огляду транспортного засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_3 » був зроблений звіт №54/00.09.24 про оцінку вартості матеріального збитку транспортного засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 . 
Відповідно до висновку звіту № 54/00.09.24 від 02 вересня 2024 року про оцінку вартості матеріального збитку транспортного засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 матеріальний збиток, завданий власникові TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає 419783,87 грн. Вартість відновлюваного ремонту КТЗ TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає 419783,87 грн. 
Після проведення огляду, транспортний засіб TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 був переданий до ТОВ « САМІТ МОТОРС Україна» для проведення відновлювального ремонту. За результатами проведеного відновлювального ремонту ТОВ «САМІТ МОТОРС Україна» був складений акт виконаних робіт/ послуг та передання/прийняття автомобіля № 63643 від 22 листопада 2024 року, відповідно до якого загальна вартість відновлювального ремонту склала 564066,53 грн. 
Після проведення відновлювального ремонту та у зв`язку з тим, що винна сторона не погодилась з актом виконаних робіт/послуг та передання/прийняття автомобіля №93643 від 22 листопада 2024 року складеного ТОВ « САМІТ МОТОРС Україна» для проведення актуалізації звіту № 54/00.09.24 від 02 вересня 2024 року та складання актуалізованого звіту, адвокат Цибульник О.С. надав ФОП « ОСОБА_3 » акт виконаних робіт/послуг та передання/прийняття автомобіля № 93643 від 22 листопада 2024 року складеного ТОВ «САМІТ МОТОРС Україна» та флешнакопичувавч з фотографіями, на яких зафіксовані пошкодження транспортного засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , виявлені при його розборі та відновлювальному ремонті.
31 березня 2025 року ФОП « ОСОБА_3 » (оцінювач) зробив актуалізований звіт № 54/00.09.24 про оцінку вартості матеріального збитку, відповідно до якого матеріальний збиток завданий власникові КТЗ TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 564055,88 грн. 
07 листопада 2024 року страхова компанія ТВД СК «Альфа - Гарант», в межах страхового ліміту, відшкодувала власник оку транспортного засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 частину спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 159950,00 грн. залишок невідшкодованої матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль становить 404105,88 грн (564 055,88-159 950,00). Також, позивачем були понесені витрати пов`язані з евакуацією транспортного засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , з місця ДТП у розмірі 1848,21 грн. Тобто на момент подання позовної заяви до суду загальна сума спричиненої матеріальної шкоди позивачу в результаті ДТП становить 405954,09 грн. 
У зв`язку із пошкодженням автомобіля, позивач тривалий час не міг користуватися своїм автомобілем, а цей транспортний засіб був основним засобом пересування позивача та його сім`ї. Пошкодження автомобіля, в результаті ДТП завдало позивачу душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан. Позивач був вимушений витрачати час та кошти на таксі для пересування, поїздки до органів поліції, суду, експертів, страхової компанії, до інших органів, до місця здійснення відновлювального ремонту, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на роботу та відпочинок. 
Позивачем витрачено багато часу та зусиль на проведення відновлювального ремонту пошук та очікування необхідних деталей для відновлення автомобіля, пошук можливостей на отримання відшкодування із відповідача в досудовому та судовому порядку (оскільки останній відмовився в добровільному порядку відшкодовувати завдані збитки). Позивач внаслідок ДТП, що сталося і пошкодження автомобіля, зазнав душевних страждань, переніс емоційні напруження, що тягне за собою в свої сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили гармонійні адаптовані умови життєдіяльності позивача і появу негативних психоемоційних почуттів, які призвели до порушення душевної рівноваги, що призвело до того, що позивач на даний час для стабілізації свого психоемоційного стану вимушений приймати заспокійливі медичні препарати для зняття депресивного та психічного стану внаслідок ДТП, більше приділяти часу відпочинку та взагалі моральний та психічний стан після ДТП та протиправної поведінки відповідача, який відмовляється відшкодовувати позивачу спричинену шкоду. 
Таким чином, враховуючи глибину та тяжкість завданих позивачу відповідачем моральних страждань, розмір заподіяної моральної шкоди, виходячи з принципу розумності та справедливості позивач оцінює спричинену йому моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 жовтня 2025 року позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 205664,08 грн, моральну шкоду в розмірі 5000 грн; 5000 грн - за складення експертного висновку та 740 грн за послуги евакуатора. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3286,15 грн та витрати на правову правничу допомогу у розмірі 13080,83 грн.
Рішення мотивоване тим, що позивачем документально підтверджено розмір і оплату проведеного ремонту автомобіля, вартість якого визначена виконавцем робіт (СТО) з урахуванням ПДВ. Суд дійшов висновку, що у відповідача ОСОБА_1 виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах суми фактичних затрат на відновлювальний ремонт, транспортного засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , який зазначений в Акті виконаних робіт ТОВ «САМІТ МОТОРЗ Україна», з урахуванням вже виплаченої суми страхового відшкодування та суми добровільно сплаченою відповідачкою на відшкодування матеріальної шкоди. З урахуванням викладеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 205664,08 грн. Крім того, судом встановлено, що позивачем сплачено 5000 грн за складання висновку № 673/11-19 від 13 листопада 2019 року і підлягає стягненню з відповідача. Також, позивачем сплачено послуги евакуатора у розмірі 740 грн, що підтверджується товарним чеком від 09 листопада 2019 року і підлягає стягненню з відповідача.
Суд вважав обґрунтованими і доводи позивача щодо наявності моральної шкоди, проте її розмір вважав завищеним, а тому суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині з урахуванням засад розумності та справедливості визначив до стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн в порядку компенсації моральної шкоди.
Вирішуючи про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, суд з урахуванням складності справи, враховуючи співмірність та пропорційність понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 13080,83 грн, оскільки саме такий розмір витрат на професійну правову допомогу відповідає принципу розумності, співмірності, пропорційності та справедливості.

Не погодилася із рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 , нею була подана апеляційна скарга, в якій вона зазначає, що рішення в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим в частині задоволених позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи відповідача, які були детально зазначені у відзиві, а саме: огляд пошкодженого транспортного засобу TOYOTA LAND CRUSER PRADO, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу відбувся 30 серпня 2024 року, одночасно двома оцінювачами - від страховика та від позивача. Зазначає, що в акті огляду від 30 серпня 2024 року зафіксовано всі пошкодження, які мав транспортний засіб, а також зафіксовано пошкодження, які не стосуються ДТП. Акт огляду від 30 серпня 2024 року підписано позивачем без зауважень. Натомість ремонт було проведено не в тому переліку деталей та запчастин, які були зафіксовано в акті огляду, а відповідно до переліку, узгодженого між СТО та позивачем, різниця в запчастинах на загальну суму 154804,48 грн.
Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 13080,83 грн судом належним чином не мотивовано чому саме таку суму він вважає належним розміром гонорару адвоката у даній справі. Жодних розрахунків, посилань на реально виконану роботу, обсяг наданих адвокатом послуг судом не наведено. Вважає, що в даній категорії справ справедливим, обґрунтованим та реальним є розмір витрат на правничу допомогу у розмірі не більше, ніж 10 000 грн.
На підставі викладеного, просить скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 жовтня 2025 року в частині стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 205 664 грн 08 коп, 5 000 грн за складення експертного висновку та ухвалити нове рішення, яким позов в частині стягнення майнової шкоди та витрат за складення експертного висновку залишити без задоволення. Вирішити питання судових витрат.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Сорока М.М. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Представник ОСОБА_2 адвокат Корнєва Д.І. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що 24 серпня 2024 року о 16 годині 40 хвилин відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу TOYOTA Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортному засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Вказані обставини встановлені постановою Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП (т.1, а.с. 23).
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу TOYOTA Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ТзДВ СК «Альфа - Гарант», що підтверджується полісом 221481396.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником транспортного засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 є позивач, ОСОБА_2 (т.1, а.с. 22).
Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 54/00.09.2024 від 02 вересня 2024 року складеного ФОП « ОСОБА_3 », ринкова вартість КТЗ TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 до пошкодження 1279138,14 грн: вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження на дату оцінки КЗТ складає 419783,87 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає 419783,87 грн (т.1, а.с.24-61).
Огляд транспортного засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 проводився ОСОБА_3 30 серпня 2024 року, що підтверджується копією акту огляду транспортного засобу № 5400 (дефектна відомість), та підписаний позивачем (т.1, а.с.37-38).
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 54/00.09.24 від 02 вересня 2024 року послуги експерта за складання Звіту № 54/00.09.2024 складає 5000 грн (т.1., а.с. 62).
Згідно копії рахунку № СР00-084613 від 06 вересня 2024 року ТОВ «САМІТ МОТОРЗ Україна» на надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобіля, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 562325,39 грн (т.1, а.с. 63).
Також матеріали справи містять копію Акту виконаних робіт/послуг та передання/приймання автомобіля № 93643 від 22 листопада 2024 року відновлювального ремонту транспортного засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно якого вартість виконаних робіт становить 564 066,53 грн ( т.1, а.с.68-69).
Згідно актуалізованого звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 54/00.03.2025 від 31 березня 2025 року підготовлений ФОП « ОСОБА_3 », відповідно до якого ринкова вартість КТЗ TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 до пошкодження 1300427,85грн: вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження на дату оцінки КЗТ складає: 564055,88 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає 564055,88 грн (т.1, а.с.70-111).
До актуалізованого звіту № 54/00.03.2025 від 31 березня 2025 року додано акт огляду транспортного засобу ТOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , який проводився ОСОБА_3 30 серпня 2024 року (т.1, а.с.83-84).
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 54/00.03.25 від 31 березня 2025 року послуги експерта за складання Звіту № 54/00.03.2025 складає 2500 грн (т.1., а.с. 114).
Крім цього, ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» було доручено проведення оцінки вартості матеріального збитку завданого ДТП 24 серпня 2024 року транспортному засобу TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_4 .
Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № ЦВ/24/5744 від 01 жовтня 2024 року, складеного ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку власнику TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП складає 358402,45 грн, з ПДВ на вартість матеріалів та складових та вартість матеріального збитку власнику TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП складає 308255,38 грн, без ПДВ на вартість матеріалів та складових (т.1, а.с.184-208).
Також з матеріалів справи вбачається, що ТзДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 160000 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 52984 від 07 листопада 2024 року згідно страхового акту № ЦВ/24/5744 за договором страхування № 221481396 від 12.06.2024 (т.1, а.с.181).
29 вересня 2025 року відповідач направила до суду клопотання про долучення доказів добровільної сплати на рахунок позивача коштів у розмірі 198402,45 грн (т.2, а.с. 2-5).

За п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Частиною 1, 2 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Факт завдання майнової (матеріальної) шкоди породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (чинного на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно ст. 4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку.
У статті 5 Закону зазначено, що страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.
У статті 14 Закону зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону.
Пунктом 22.1 ст. 22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.
Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до пункту 7 розділу 5 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 165, документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання колісних транспортних засобів (їх складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

У висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17 роз`яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
У постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16, від 30 червня 2020 року у справі № 200/12295/17, від 3 червня 2021 року у справі № 461/2217/19, про те, що визначення розміру майнової шкоди при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092 з відповідним змінами.
У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 337/1673/16 судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 205/7747/18, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З наведених обставин справи вбачається, що внаслідок ДТП, яка сталася 24 серпня 2024 року з вини ОСОБА_1 механічні пошкодження отримав транспортний засіб TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 .
Відповідальність відповідача була застрахована у ТзДВ СК «Альфа-Гарант», яке 07 листопада 2024 року сплато на користь позивача 160000 грн частину матеріальної шкоди в межах страхового ліміту.
Оскаржуючи рішення районного суду відповідач погоджується з тим, що має сплатити на користь позивача матеріальну шкоду, вказане підтверджується частковою сплатою, яка була здійснена уже після подачі позову до суду на суму 198402, 45 грн. 
Однак ОСОБА_1 не погоджується з тим, що суд вирішив, що розмір завданої шкоди підтверджується актом виконаних робіт, не врахувавши при цьому наявні у справі звіти.
Встановлено, що відповідач здійснила сплату матеріальної шкоди керуючись звітом про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № ЦВ/24/5744 від 01 жовтня 2024 року, складеного ФОП ОСОБА_4 , відповідно до якого вартість матеріального збитку власнику TOYOTA Land Cruser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП складає 358402,45 грн.
Водночас колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано вирішаючи питання стягнення матеріальної шкоди взяв за основу розрахунок № СР00-084613 від 06 вересня 2024 року та акт виконаних робіт ТОВ «САМІТ МОТОРЗ Україна» № 93643 від 22 листопада 2024 року, з урахування вже виплаченої суми страхового відшкодування ТзДВ СК «Альфа-Гарант» та суми добровільно сплаченою відповідачкою на відшкодування матеріальної шкоди, оскільки саме ця сума становить різницю між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і добровільно сплаченим відповідачем відшкодуванням, як то визначено положеннями ст. 1194 ЦК України.
Отже, наявність рахунку на оплату, якою проводилися ремонтно-відновлювальні роботи забезпеченого транспортного засобу, а також платіжні доручення вважаються достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат і фактичним розміром шкоди, що завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідач, заперечуючи проти стягнутого судом першої інстанції розміру відшкодування, посилався на завищення позивачем вартості відновлювального ремонту автомобіля та на звіт, складений оцінювачем на замовлення страхової компанії. Проте визначений у звіт розмір матеріального збитку, за умови наявності фактично сплаченої суми за ремонт автомобіля, не може вважатись фактичним розміром шкоди, в розумінні вимог ст. 1194 ЦК України. Отже, в матеріалах справи наявні об`єктивні докази понесення потерпілою особою витрат на ремонт пошкодженого автомобіля в розмірі, заявлених позивачем вимог, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.
Доводи апеляційної скарги щодо незгоди з висновками суду та неврахуванням звітів наявних у справі є безпідставними, оскільки визначення розмірі матеріальної шкоди на підставі доказів понесення витрат на відновлення ремонту транспортного засобу є належними доказами та відповідає висновкам викладеним, зокрема, в постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17.
Доводи відповідача відносно того, що ремонт було проведено не в тому переліку деталей та запчастин, які були зафіксовано в акті огляду, а відповідно до переліку, узгодженого між СТО та позивачем, не можуть бути прийняті до уваги суду з огляду на те, що в актах в графі щодо пошкоджень не пов`язаних з ДТП жодних даних не зазначено, що вказує на відсутність таких. Визначений у актах обсяг пошкоджених частин автомобіля не суперечить обсягу проведеного ремонту автомобіля, оскільки перший є узагальненим, а інший більш деталізованим. 
Таким чином понесений позивачем розмір фактичної шкоди, який підтверджений належним чином, не спростований стороною відповідача.  За таких обставин висновки суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 205664,08 грн є обґрунтованим та доведеним.
Судом першої інстанції задоволено частково і позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди та з урахуванням вимог розумності та справедливості сума компенсація визначена у розмірі 5000 грн. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга не містить доводів щодо вирішення цього питання, а тому в порядку визначеному ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Не переглядається апеляційним судом рішення й в частині стягнення витрат на послуги евакуатора в розмірі 740 грн, оскільки відповідач також не оскаржила рішення в цій частині.

Відповідач не погоджується із рішенням суду щодо компенсації судових витрат.

Положеннями ст. 133 ЦПК України визначені види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, п.1 1 ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст.141 ЦПК України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц.
Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі №160/6899/20 вказав на те, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо. 

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом позивачем понесені витрати, зокрема, за складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку в розмірі 5000 грн, що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордера № 54/00.09.24 від 02 вересня 2024 року послуги експерта за складання Звіту № 54/00.09.2024 (т.1., а.с. 62).
Враховуючи, що позивач довів своє право на відшкодування матеріальних збитків в повному обсязі, а тому на його користь підлягають стягненню витрати, які він поніс для оцінки пошкодженого майна, до того ж вказані звіти надані на підтвердження заявлених вимог та не відхилені судом першої інстанції, як неналежні чи не допустимі докази
При звернені до суду з позовом позивачем також було заявлено про витрати на правничу допомогу в розмірі 29000 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу по даній справі позивачем надано наступні копії документів: договір про надання правничої допомоги від 26 серпня 2024 року; додаткову угоду від 26 серпня 2024 року до договору про надання правничої допомоги від 26 серпня 2024 року, в якій вказана вартість за надані послуги, година роботи адвоката при складанні документів складає 2000 грн. Акт приймання передачі наданої правової допомоги від 15 жовтня 2024 року; квитанція до прибуткового ордера № 12 від 15 жовтня 2024 року; договір про надання правничої допомоги від 04 грудня 2024 року; додаткова угода від 04 грудня 2024 року від 04 грудня 2024 року; акт приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги від 05 травня 2025 року; квитанція до прибуткового касового ордеру № 5 від 11 лютого 2025 року на суму 2500 грн, квитанція до прибуткового касового ордеру № 6 від 26 лютого 2025 року на суму 2500 грн, квитанція до прибуткового касового ордеру № 7 від 14 квітня 2025 року на суму 5 000 грн, квитанція до прибуткового касового ордеру № 8 від 05 травня 2025 року на суму 15 000 грн ( т.1, а.с. 116-131).
Враховуючи складність справи, суть, результат розгляду справи часткове задоволення позову), підстави заявлених позовних вимог, характер наданих послуг, участь адвоката під час розгляду справи у суді першої інстанцій в якості представника, витрачений час на складання документів, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів апеляційного суду вважає співмірним, розумним та необхідним у межах перегляду цієї справи визначений судом першої інстанції розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13080,83 грн на користь позивача з відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують. Суд першої інстанції дав належну правову оцінку наданим сторонами доказам та вірно вирішив справу в межах заявлених позовних вимог та визначених позивачем підстав позову. 
Отже, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції, підстави для компенсації сторонам понесених ними на стадії апеляційного перегляду справи судових витрат - відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 жовтня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова 

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 20 квітня 2026 року.