П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/9341/24	

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.,
повний текст судового рішення
складено 01.10.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – ГУПФ) та просив:
- визнати протиправними дії щодо зменшення пенсійної виплати при проведенні перерахунку пенсії з 01.07.2024 року на суму щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн., відповідно до Постанови КМУ “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб” від 14.07.2021 року №713 (далі Постанова №713);
- зобов`язати здійснити з 01.07.2024 року перерахунок та виплату призначеної пенсії в підвищеному внаслідок щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн., відповідно до Постанови №713 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 року позов ОСОБА_1 до ГУПФ задоволено частково. 
Зобов`язано ГУПФ здійснити з 01.07.2024 року перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 в підвищеному внаслідок щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн., відповідно до Постанови №713 з урахуванням проведених виплат.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Рішення набрало законної сили. 
20.01.2025 на виконання рішення суду Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.
30.09.2025 року від позивача надійшла заява про визнання протиправними рішень, дії, вчинених відповідачем на виконання рішення суду.
В обґрунтування заяви зазначено, що ГУПФ здійснило згідно рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 року по адміністративній справі №400/9341/24 перерахунок пенсії з 01.07.2024 року з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови №713, але безпідставно обмежило пенсію максимальним розміром.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись з даною ухвалою, заявник подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що фактичною підставою для звернення до суду із даною заявою стала незгода позивача із діями відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, а не рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 у справі №400/9341/24, оскільки під час розгляду по суті вказаної справи суд дійшов висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимального розміру, оскільки такі вимоги є передчасними. Суд дійшов висновку, що наявні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору, що виключає можливість застосування спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383 КАС України), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За змістом статті 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За приписами ч.1, 4, 6 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Вищенаведені норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.
Водночас, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
При цьому, підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.
Згідно із частини третьої статті 383 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 року позов ОСОБА_1 до ГУПФ задоволено частково. 
Зобов`язано ГУПФ здійснити з 01.07.2024 року перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 в підвищеному внаслідок щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн., відповідно до Постанови №713, з урахуванням проведених виплат.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
При цьому, із змісту заяви вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду із даною заявою стала незгода позивача із діями відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, а не рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 у справі №400/9341/24, оскільки під час розгляду по суті цієї справи суд дійшов висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимального розміру, оскільки такі вимоги є передчасними.
Більш того, як вбачається з перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 25.12.2024 р. та 14.07.2025 р., ГУПФ проведено перерахунок пенсії позивача з 01.07.2024 р., з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови №713.
Водночас, обмеження розміру пенсії не було предметом виконання, оскільки при розгляді справи по суті судом було відмовлено у задоволенні цієї частини позовних вимог у зв`язку з їх передчасністю.
Тобто, рішення суду відповідачем виконане в повному обсязі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що в даному випадку між позивачем та відповідачем виник новий спір, що виключає можливість застосування спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383 КАС України), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, а отже відсутні підстави для задоволення задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ГУПФ при виконанні рішення суду у справі №400/9341/24.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.308, 311, 312, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Г.В. Семенюк