Справа № 127/37072/25
Провадження № 2-др/127/46/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Шаміної Ю.А., розглянувши заяву представника позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Литвиненко 29» адвоката Борусевича Сергія Йосиповича про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат на правничу допомогу у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Литвиненко 29» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2026 року у даній справі позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Литвиненко 29» 9131,52 грн (заборгованості по внескам на витрати по управлінню багатоквартирним будинком за період з 01 лютого 2019 року по 30 вересень 2025 року, а також 807,47 грн судового збору; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Литвиненко 29» 9131,52 грн заборгованості по внескам на витрати по управлінню багатоквартирним будинком за період з 01 лютого 2019 року по 30 вересень 2025 року, а також 807,47 грн судового збору; стягнути з ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Литвиненко 29» 9131,52 грн заборгованості по внескам на витрати по управлінню багатоквартирним будинком за період з 01 лютого 2019 року по 30 вересень 2025 року, а також 807,47 грн судового збору.
При ухвалені цього рішення питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу не вирішувалося.
06 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» представником позивача - адвокатом Борусевичем С.Й. була подана заява про ухвалення додаткового рішення у справі щодо розподілу витрат на правничу допомогу та поновлення строку для подання цих доказів. Обґрунтовуючи заяву, адвокат вказує, що суд ухвалював рішення у відсутність учасників справи, рішення він отримав 04 квітня 2026 року, до цієї дати про ухвалення рішення йому не було відомо, а тому просить поновити строк для подання доказів та розподілити витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн та витрати адвоката, необхідні для надання послуг адвоката у розмірі 288,00 грн. При цьому надав детальний опис робіт (наданих послуг), договір про надання професійної правничої допомоги адвоката №173 від 30.01.2025 разом із додатковою угодою №17/11 від 17.11.2025, акт №05/03 про надану правничу допомогу, платіжну інструкцію №1227 від 11 березня 2026 року, а також відомості про сплачені поштові відправлення.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У контексті вказаної статті процесуального закону, враховуючи характер вирішуваного питання і сукупність наявних в матеріалах справі доказів, суд не вбачає необхідності виклику сторін в судове засідання.
Вказана заява про ухвалення додаткового рішення була направлена засобами поштового зв`язку на адресу відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , проте відповідачами жодної позиції щодо вказаної заяви не висловлено, будь-яких заяв з вказаного питання суду не надано.
Дослідивши надані докази, суд дійшов наступного.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Цей принцип впроваджено з метою забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Для реалізації згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу визначено такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомог; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
З матеріалів справи судом установлено, що позивач, звертаючись до суду, в прохальній частині просив стягнути з відповідача всі судові витрати.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області в справі №127/37072/25 ухвалене 05 березня 2026 року.
Отже, п`ятиденний строк з дати ухвалення у цій справі спливає 10 березня 2026 року.
З клопотанням про ухвалення додаткового рішення у справі та доказами понесених судових витрат на правничу допомогу позивач звернувся 06 квітня 2024 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
В клопотанні про ухвалення додаткового рішення позивач просив поновити строк для подання доказів на підтвердження судових витрат та зазначав, що суд розглянув справу у відсутність учасників справи та 05 березня 2026 року ухвалив рішення у справі. Про ухвалення рішення представник позивача дізнався лише 04 квітня 2026 року, отримавши його копію в особистому кабінеті в системі "Електронний суд" у справі. За таких обставин, позивач та його представник не могли знати про рішення суду та відповідно подати докази витрат на правничу допомогу.
Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ЦПК України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі №910/22695/13).
ЦПК України не встановлено неможливості поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи (схожий за змістом правовий висновок наведений у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2019 року у справі №910/6298/19, від 24 грудня 2019 року у справі №909/359/19, додатковій постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі №908/3326/19, від 20 березня 2024 року в справі №761/1657/21).
Отже, у разі поважності причин пропуску учасником справи строку на подання до суду доказів на підтвердження витрат на професійну правову допомогу, суд має повноваження на поновлення такого процесуального строку.
Відповідно до ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Оскільки рішення суду доставлено до електронного кабінету представника позивача у 04 квітня 2026 року, то, з огляду на зазначені вище приписи законодавства, вважається, що воно вручене позивачу 04 квітня 2026 року.
На підставі викладеного, враховуючи, що справа розглядалася в порядку письмового провадження у відсутність учасників справи, рішення суду є таким, що вручене позивачу 04 квітня 2026 року, а із заявою про ухвалення додаткового рішення позивач звернувся у максимально короткий строк після отримання копії судового рішення, а саме 06 квітня 2026 року, разом з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів представника позивача та наявність правових підстав для поновлення строку для подання доказів на підтвердження витрат на професійну правову допомогу.
Щодо самих витрат, то слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).
За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України.
За положеннями п. 4. ст. 1, ч. 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
Визначаючись із розподілом витрат на правничу допомогу, суд враховує, що позивач скористався допомогою адвоката, про що свідчить договір про надання професійної правничої допомоги адвоката №173 від 30.01.2025 разом із додатковою угодою №17/11 від 17.11.2025
Зі змісту п. 4.1-4.5 цього договору гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Розмір гонорару тa порядок його оплати визначається сторонами шляхом укладення додаткових угод дo цього Договору. Вартість та кількість годин роботи адвоката відображається в акті про надану правничу допомогу. Факт надання послуг підтверджується актом про надану правничу допомогу. Клієнт сплачує гонорар Адвокату на рахунок у безготівковій формі. Реквізити рахунку та призначення платежу вказуються у акті про надану правничу допомогу.
Так, додатковою угодою №17/11 до договору про надання професійної правничої допомоги адвоката №173 від 17.11.2025 визначено, що гонорар зa надання правової допомоги клієнту згідно договору №l73 від 30 січня 2025 року, в рамках надання правничої допомоги адвоката в судовому порядку щодо стягнення заборгованості по внескам співвласників ОСББ «Литвиненко 29» на витрати по управлінню багатоквартирним будинком, а саме: співвласників квартири АДРЕСА_1 , - ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (по особовому рахунку № НОМЕР_1 ) становить 3000 гривень.
Сплата вказаної суми підтверджується платіжною інструкцією №1227 від 11 березня 2026 року на суму 3000,00 грн.
З огляду на надані представником позивача докази, ухвалене судом 05 березня 2025 року рішення про задоволення позову суд вважає, що існують підстави для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.
Суд звертає увагу, що позивач зазначав про розподіл витрат з в позовній заяві, надалі подав докази їх понесення, вони були направлені іншій стороні та остання не була позбавлена можливості підготуватися до спростування витрат, тому суд не вбачає порушення принципу змагальності.
Суд, проаналізувавши надані послуги, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, дійшов висновку, що відображена у наданих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає критерію розумності, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та, зважаючи на відсутність заяв іншої сторони щодо неспівмірності таких витрат, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 3000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу.
Зважаючи, що у цій справі усі відповідачі є належними відповідачами, а норми чинного законодавства не передбачають солідарного обов`язку щодо відшкодування судових витрат, тому з кожного із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 1000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а також по 193,93 грн (96,00 грн + 97,33 грн) витрат, понесених у зв`язку оплатою поштових відправлень.
Висновки щодо необхідності розподілу судових витрат, понесених у зв`язку оплатою поштових відправлень, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в додаткових постановах від 20 вересня 2022 року у справі №756/11978/16-ц, від 18 вересня 2023 року у справі №759/5806/20, від 16 вересня 2025 року у справі №202/4129/20.
Керуючись ст. 127, 141, 270, 354 ЦПК України, суд- 
ВИРІШИВ:
Поновити позивачу Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Литвиненко 29» строк для подання доказів для підтвердження понесення судових витрат.
Ухвалити додаткове рішення в цивільній справі №127/37072/25 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Литвиненко 29» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Литвиненко 29» по 1000,00 грн (одна тисяча гривень) з кожного у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та по 193,93 грн (сто дев`яносто три гривні дев`яносто три копійки) з кожного у відшкодування витрат, понесених у зв`язку оплатою поштових відправлень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи: 
позивач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Литвиненко 29», місцезнаходження: вул. Марії Литвиненко-Вольгемут, буд. 29, м. Вінниця, Вінницька область, код ЄДРПОУ 42759845;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;
відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя         Шаміна Юлія Анатоліївна