П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/7333/25	

Категорія 111030000	Головуючий у суді І інстанції: Попов В.Ф. час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Одеса	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача	Семенюк Г.В.	
суддів: 	Федусик А.Г.	
 	Шляхтицький О.І.	

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 р. у справі № 420/7333/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень мотивуючи його тим, що Рішенням Саф`янівської сільської ради від 30.06.2021 року № 899-УІІ “Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки Саф`янівськрї сільської ради Ізмаїльського району Одеської області” були затверджені відповідні ставки, зокрема для нежитлових будівель, будівель для тваринництва розмір ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 1 кв.м. встановлено у розмірі 0,1 %, яке діє по теперішній час. Позивач використовувала вказану нежитлову будівлю як сільськогосподарський товаровиробник у власних цілях та не здавала його в оренду, лізинг, позичку у зв`язку із чим, у позивачки наявна пільга зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати, а підставою для такого звільнення є правовий статус будівлі відповідно до пункту “ж” підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Зазначене є підставою для визнання спірних ППР протиправними, оскільки податок нараховано не за встановленою ставкою.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року позов задоволено частково. Визнано частково протиправними та частково скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області: 
Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області (форма “Ф”) від 26.05.2021 № 0428498-2404-1502 визнано частково протиправним та скасовано на суму 14 651,39 грн. В іншій частині залишено його без змін.
Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області (форма “Ф”) від 25.07.2022 № 0450672-2410-1502 визнано частково протиправним та скасовано на суму 20304,90 грн. В іншій частині залишено його без змін.
Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області (форма “Ф”) від 12.06.2023 № 2187237-2408-1502-UА51080090000065506 визнано частково протиправним та скасовано на суму 131 981,85 грн. В іншій частині залишено його без змін.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області зазначає, що воно не згодне із рішенням суду І інстанції та вважає, що ним не надано належної правової оцінки обставинам справи у їх сукупності, рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема щодо повноти дослідження обставин справи, та є таким, що підлягає скасуванню.
Позивач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у якому вказує на те, що податковим органом не наведено жодних обґрунтувань, щодо правомірності застосованої ставки при нарахуванні податку на нерухоме майно при винесені спірних ППР.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності належала нежитлова будівля (тваринницький комплекс), загальною площею 2256,1 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка 06.06.2023 р. перейшла у власність ГТП “Автомотив”. (а.с.14)
Рішенням Саф`янівської сільської ради від 30.06.2021 року № 899-УІІ “Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області” були затверджені відповідні ставки податку, зокрема для нежитлових будівель, будівель для тваринництва розмір на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 0,1 % за 1 кв.м. Згідно з листом виконавчого комітету Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 08.11.2024 № 01/01-38/3520/3525 вказане рішення діє по теперішній час. (а.с.24-34)
Головним управління ДПС в Одеській області на адресу позивача було надіслало ППР від 05.06.2024 року №0758204-3408-UА51080090000065506, згідно з яким визначено суму податкового зобов`язання за 2023 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 62982,79 грн. по об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в.
Листом від 26.08.2024 № 33007/6/15-32-24-08-06 ГУ ДПС в Одеській області повідомило, що за 2023 рік нарахування проводилось згідно рішення Саф`янівської сільської ради від 30.06.2021 № 899-VII про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по ставці 1,0 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом | на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування, тобто ставка за 2023 рік у гривнях складає (6700*1,0 %=67,0 гривень). Відповідно сформовано податкове повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельно ділянки від 05,06.2024 № 0758204-2408-1502-UА51080090000065506 на суму 62982,79 гривень. 
У зв`язку із виявленими розбіжностями, податкове повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 05.06.2024 № 0758204-2408-1502- UА51080090000065506 на суму 62982,79 гри. вважалося скасованим (відкликаним).
Нове податкове повідомлення-рішення по ставці податку у розмірі 0,1 % було сформовано ГУ ДПС в Одеській області від 22.08.2024 року № 1974552-2408-1502- UА51080090000065506, на суму 6298,30 грн. Вказаний платіж був сплачений ОСОБА_1 27.09.2024 р.
Водночас з листа ГУ ДПС в Одеській області від 29.10.2024 № 40907/6/15-32-13-06-06, повідомлено, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС у ОСОБА_1 обліковується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 200 435,92 гривень, який виник на підставі:
податкового повідомлення-рішення (форма “Ф”) від 26.05.2021 № 0428498-2404-1502 на суму 18 120,69 грн;
податкового повідомлення-рішення (форма “Ф”) від 25.07.2022 № 0450672-2410-1502 на суму 33 841,50 грн.:
податкового повідомлення-рішення (форма “Ф”) від 12.06.2023 № 2187237-2408-1502- UА51080090000065506 на суму 146 646,50 грн.
пеня нарахована згідно ст. 129 Податкового кодексу України на суму 1 827,23 грн.
Вказану заборгованість позивачка вважає необґрунтованою та безпідставною, а податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на те, що відповідачем застосовано ставка податку 1,0% замість 0,1% як встановлено рішенням Саф`янівської сільської ради та у зв`язку із наявною пільгою по звільненню від сплати податку.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом не наведено жодних обґрунтувань, щодо правомірності застосованої ставки при нарахуванні податку на нерухоме майно при винесені спірних ППР.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Кодексу визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. 
Об`єктом оподаткування є об`єкти житлової та нежитлової нерухомості у тому числі їх частки (п.п. 266.2.1 л. 266.2. ст. 266 Кодексу). 
Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Кодексу “база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності”. 
Базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.л. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Кодексу). 
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової та /або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичної особи здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника житлової нерухомості у порядку, визначеному п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Кодексу виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної згідно з п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Кодексу та відповідної ставки, встановленої за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5% розміру мінімальної заробітної плети, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування. 
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.п. 266.5.1. п. 266.5 ст.266 Кодексу).
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.
Пунктом “ж” підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що не об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
За приписами статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Системний аналіз вищенаведених приписів законодавства, дає підстави для висновку, що для застосування пункту “ж” пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, передбачено наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Залежно від періоду застосовувалася додаткова умова - безпосереднє використання власником (без здачі в оренду лізинг, позичку).
Питанням, що підлягає встановленню у цій справі є те, чи є позивачка, як фізична особа, сільськогосподарським товаровиробником, на якого поширюється пільга, передбачена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав (а.с.14) тип об`єкта - нежитлові будівлі (твариницький комплекс), що відповідає вимогам пункту “ж” пп. 266.2.2 п. 266,2 ст. 266 ПК України, як об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Слід зауважити, що встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.
В той же час, позивачка не надала суду жодних доказів безпосереднього використання нею цього приміщення саме у сільськогосподарській діяльності як фізичною особою та доказів того, що позивачка підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника.
Таким чином, позивачка, як фізична особа, не є сільськогосподарським товаровиробником в розумінні підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, тому у неї відсутнє право на податкову пільгу, визначену пунктом “ж” підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, а тому спірний тваринницький комплекс, який перебував у її приватній власності, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Суд відхиляє посилання позивачки на практику ВС КАС викладену зокрема у постанові від 22 квітня 2020 року у справі №540/2206/19, оскільки обставини вказаної справи є відмінними від обставин цієї справи. У вказаній справі, позивач був не тільки власником нерухомого майна, але і засновником фермерського господарська, а вказане майно передав в безоплатне використання колективному власнику ФГ, яке використовувало його безпосередньо у виробництві сільгосппродукції. Суд встановив наявність двох умов для наявності пільги, а саме: власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а також те що об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а тому ВС КАС обґрунтовано прийшов до висновку про протиправність винесених ППР.
У той же час, суд погоджується з позицією ОСОБА_1 , що відповідачем неправомірно застосована при винесені оскаржуваних ППР інша ставка податку, замість 0,1 % як встановлено рішенням Саф`янівської сільської ради від 30.06.2021 № 1899-VII про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до податкового повідомлення-рішення (форма “Ф”) від 26.05.2021 № 0428498-2404-1502 на суму 24418,99 грн та розрахунку податку на нерухоме майно, ГУ ДПС в Одеській області застосована ставка податку 0,25%, або 11,81 грн, що у 2.5 рази перевищує ставку податку визначену вищезазначеним рішенням органу місцевого самоврядування.
Таким чином, спірне ППР (форма “Ф”) від 26.05.2021 №0428498-2404-1502 на суму 24418,99 грн є частково протиправним на суму 14 651,39 та підлягає перерахунку, а нарахована сума податку на нерухомість зменшенню до 9 767,60 грн.
Відповідно до податкового повідомлення-рішення (форма “Ф”) від 25.07.2022 № 0450672-2410-1502 на суму 33 841,50 грн. та розрахунку податку на нерухоме майно, ГУ ДПС в Одеській області застосована ставка податку 0,25%, або 15,0 грн, що у 2.5 рази перевищує ставку податку визначену вищезазначеним рішенням органу місцевого самоврядування.
Таким чином, спірне ППР (форма “Ф”) від 25.07.2022 № 0450672-2410-1502 на суму 33841,50 грн. є частково протиправним на суму 20304,90 грн та підлягає перерахунку, а нарахована сума податку на нерухомість зменшенню до 13 536,60 грн.
Відповідно до податкового повідомлення-рішення (форма “Ф”) від 12.06.2023 № 2187237-2408-1502- ІUА51080090000065506 на суму 146 646,50 грн та розрахунку податку на нерухоме майно, ГУ ДПС в Одеській області застосована ставка податку 1,0%, або 65,0 грн, що у 10 разів перевищує ставку податку визначену вищезазначеним рішенням органу місцевого самоврядування.
Таким чином, спірне ППР (форма “Ф”) від 12.06.2023 № 2187237-2408-1502- ІUА51080090000065506 на суму 146 646,50 грн. є частково протиправним на суму 131 981,85 грн та підлягає перерахунку, а нарахована сума податку на нерухомість зменшенню до 14 664,65 грн.
Податковим органом не наведено жодних обґрунтувань, щодо правомірності застосованої ставки при нарахуванні податку на нерухоме майно при винесені спірних ППР.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з урахуванням вищенаведених висновків суду.
Доводи апеляційної скарги дублюють відзив на адміністративний позов (т.1 а.с. 60) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року по справі № 420/7333/25, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик   О.І. Шляхтицький