Справа № 344/12192/23 
Провадження № 22-ц/4808/540/26 
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої   Томин О.О.,
суддів:   Мальцевої Є.Є., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря Кузів А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2026 року, постановлену в складі судді Татарінової О.А. в м. Івано-Франківську, у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду від 07 квітня 2025 року у справі № 344/12192/23 за позовом ОСОБА_1 до ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталія Василівна, ОСОБА_4 , про визнання протиправною державної реєстрації права власності на нерухоме майно,
в с т а н о в и в:
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталія Василівна, ОСОБА_4 , про визнання протиправною державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.04.2025 у справі № 344/12192/23 в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16.09.2025 рішення Івано-Франківського міського суду від 07.04.2025 залишено без змін.
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду від 07 квітня 2025 року у справі № 344/12192/23.
В обґрунтування заяви посилався на те, що у грудні 2025 року отримав офіційну відповідь Міністерства юстиції України (лист від 12.11.2025, підписаний заступником Міністра Юстиції О.М. Ференс), де прямо встановлено, що нотаріальна дія від 17.05.2007, реєстровий № 1152, вчинена приватним нотаріусом Кучак Н.В., не створює правових підстав, не підтверджує дійсність правочину. Листи МУЮ не є нормативними актами, але мають інформаційний характер офіційного державного органу, який здійснює контроль за нотаріальною діяльністю.
Просив переглянути рішення від 07 квітня 2025 року у справі № 344/12192/23 за нововиявленими обставинами, скасувати зазначене судове рішення та призначити новий розгляд справи по суті.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2026 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду від 07 квітня 2025 року у справі № 344/12192/23 за нововиявленими обставинами відмовлено та залишено рішення Івано-Франківського міського суду від 07 квітня 2025 року в силі.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає оскаржену ухвалу незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що підставою подання заяви є встановлений у 2025 році факт: нотаріальна дія від 17.05.2007, реєстровий № 1152, не створює правових підстав, що підтверджено офіційною відповіддю Міністерства юстиції України від 12.11.2025.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено. Суди дійшли висновку про правомірність державної реєстрації права власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку, виходячи з припущення про існування та дійсність договору купівлі-продажу від 17.05.2007, посвідченого за реєстровим №1152/№1164. Водночас, після ухвалення судових рішень стали відомі істотні фактичні обставини, які існували на момент розгляду справи, але не були і не могли бути відомі суду та сторонам, і які кардинально змінюють правову оцінку спору.
Після ухвалення оскаржуваних рішень отримано офіційну відповідь Міністерства юстиції України, з якої однозначно встановлено, що: реєстровий номер нотаріальної дії № 1152 від 17.05.2007 не стосується ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; під реєстровим № 1152 зареєстровано зовсім іншу нотаріальну дію, вчинену за участю третіх осіб, яка не має жодного відношення до спірного домоволодіння та земельної ділянки. Таким чином правочин, який суди вважали підставою виникнення права власності та державної реєстрації, юридично не ідентифікується з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Отже, державна реєстрація була проведена за відсутності належної правової підстави.
Вважає, щоця обставина є саме нововиявленою, оскільки відповідь Міністерства юстиції України не існувала в матеріалах справи; суди не досліджували і не могли дослідити фактичний зміст реєстрового № 1152; заявник об`єктивно не мав доступу до цієї інформації раніше. Таким чином, виконані всі умови статті 423 ЦПК України.
Вказує, що якщо реєстровий № 1152 не посвідчує правочин між сторонами спору, а № 1164 не має належного та узгодженого правового підтвердження, то відсутній єдиний ідентифікований нотаріальний договір, який міг би підтверджувати волевиявлення сторін; бути правовстановлюючим документом; слугувати підставою для державної реєстрації.
Вважає, що суд підмінив предмет перегляду за ст. 423 ЦПК України, оцінив повноваження Мін`юсту; зазначив інформаційний характер листів; зосередився на презумпції правомірності правочину та відсутності встановленої нікчемності. Такі міркування стосуються вирішення спору по суті, але не перевірки наявності нововиявленої обставини. Отже, суд вийшов за межі предмета перегляду, передбаченого ст. 423 ЦПК України. Суд не встановив: які саме факти були покладені в основу рішення від 07.04.2025; чи спростовує заявлений факт (відсутність правових наслідків нотаріальної дії № 1152) ці факти; чи міг він змінити результат розгляду справи. В ухвалі відсутній будь-який мотивований аналіз зазначених питань, що свідчить про неповноту мотивування.
Вказує, що презумпція правомірності правочину застосовується під час розгляду спору по суті, але не може слугувати підставою для відмови у перегляді за нововиявленими обставинами.
На думку апелянта, суд послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 (п.п. 7.4-7.5) та практику ЄСПЛ, однак не перевірив вирішальність заявленої обставини та її вплив на результат справи, як того вимагає зазначений стандарт.
Просить визнати нововиявленими та істотними для правильного вирішення справи обставини, встановлені офіційною відповіддю Міністерства юстиції України, а саме, що реєстровий номер нотаріальної дії № 1152 від 17.05.2007 не стосується ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а під зазначеним номером зареєстровано іншу нотаріальну дію з участю третіх осіб, яка не має жодного відношення до спірного нерухомого майна. Скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2026 року у справі № 344/12192/23. Скасувати постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року, ухвалену у цій справі, як таку, що ґрунтується на неповно встановлених фактичних обставинах та неправильній ідентифікації правовстановлюючого документа. Скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2025 року, оскільки воно є похідним від помилкових висновків щодо існування та дійсності правочину, який фактично не ідентифікується реєстровими даними. Ухвалити нове судове рішення, яким: визнати протиправною державну реєстрацію права власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку, проведену на підставі нотаріальної дії, що не стосується сторін спору та не може вважатися належною правовою підставою; або, у разі неможливості ухвалення нового рішення апеляційним судом, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції з обов`язковим урахуванням встановлених нововиявлених обставин, правової оцінки офіційної відповіді Міністерства юстиції України та перевіркою правомірності дій органу державної реєстрації (БТІ) у період дії Тимчасового положення, затвердженого наказом Мін`юсту № 7/5 від 07.02.2002.
Відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2026 року зазначеним вимогам відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.04.2025 у справі № 344/12192/23 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталія Василівна, ОСОБА_4 , про визнання протиправною державної реєстрації права власності на нерухоме майно, де підставою був договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Кучак Н.В. 17.05.2007 за № 1152.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16.09.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Івано-Франківського міського суду від 07.04.2025 залишено без змін.
Заявник звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного рішення Івано-Франківського міського суду від 07.04.2025 з тих підстав, що у грудні 2025 року він отримав офіційну відповідь Міністерства юстиції України (лист від 12.11.2025, підписаний заступником Міністра Юстиції О.М. Ференс), де прямо встановлено, що нотаріальна дія від 17.05.2007, реєстровий № 1152, вчинена приватним нотаріусом Кучак Н.В., не створює правових підстав, не підтверджує дійсність правочину.
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду від 07 квітня 2025 року у справі № 344/12192/23 за нововиявленими обставинами та залишаючи рішення Івано-Франківського міського суду від 07 квітня 2025 року в силі, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено нововиявлених обставин, які б давали підстави скасувати судове рішення, а вимоги заявника, на які він посилається як на нововиявлені обставини, не відноситься до таких у розумінні ст. 423 ЦПК України.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).
Жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою проведення повторного слухання і нового вирішення справи.
Главою 3 Розділу V ЦПК України передбачено перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Відповідно до статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду (ч. 2 ст. 423 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19) зазначено, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21)).
Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-549зц18).
Частинами 4, 5 статті 423 ЦПК України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-549зц18) зазначено, що не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.
Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі PONOMARYOV v. UKRAINE, заява № 3236/03, §40).
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 в якості нововиявленої обставини зазначає, що згідно отриманої ним у грудні 2025 року відповіді Міністерства юстиції України (лист від 12.11.2025, підписаний заступником Міністра Юстиції О.М. Ференс), прямо встановлено, що нотаріальна дія від 17.05.2007, реєстровий № 1152, вчинена приватним нотаріусом Кучак Н.В., не створює правових підстав, не підтверджує дійсність правочину.
Судом встановлено, що згідно долученої заявником копії листа Міністерства юстиції України від 12.11.2025 за № 163491/Б-26423/37 1, адресованого ОСОБА_5 , Міністерство за результатами розгляду її заяви повідомило, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України). Міністерство юстиції України, діючи в межах компетенції, визначеної Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 (далі - Положення), не має повноважень надавати оцінку правомірності та законності дій нотаріуса та посвідченим договорам. Питання, зокрема недійсності згаданого у заяві договору купівлі-продажу від 17.05.2007, реєстровий № 1164, та протиправності дій приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. були предметами судових розглядів, серед іншого касаційних інстанцій та за нововиявленими обставинами, за наслідками яких у задоволенні Ваших позовних вимог було відмовлено. Нотаріальна дія від 17.05.2007, реєстровий № 1152, була вчинена приватним нотаріусом Кучак Н.В. відносно та за участю третіх осіб. Враховуючи зазначене, Міністерство юстиції України не вбачає наявність підстав для проведення контрольної перевірки приватного нотаріуса Кучак Н.В. з порушених Вами питань. Листи Міністерства юстиції України не встановлюють норм права, а мають інформаційний характер (т. 4, а.с. 176-177).
Слід зазначити, що правомірність зазначеної нотаріальної дії від 17.05.2007, реєстровий № 1152, вже була предметом неодноразового судового розгляду, про що також зазначено у вищевказаному листі Міністерства юстиції України.
Зокрема, у квітні 2017 року ОСОБА_1 звертався до Івано-Франківського міського суду з позовом до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. про визнання порушеного особистого немайнового права, визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії.
Постановою Верховного суду від 22.11.2018 у справі №344/4640/17 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року залишено без змін.
Крім того, у березні 2018 року ОСОБА_1 звертався до Івано-Франківського міського суду з позовом до Івано-Франківської міської ради, Обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н. В., про визнання протиправною державної реєстрації Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 18 травня 2007 року права власності на нерухоме майно за ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 17 травня 2007 року, зареєстрованого за № 1152; скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 18 травня 2007 року № 14595213 на ім`я ОСОБА_2 на підставі зазначеного договору купівлі-продажу; скасування витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Постановою Верховного суду від 09.10.2019 у справі №344/3608/18 касаційну скаргу залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року залишено без змін.
У лютому 2016 року ОСОБА_1 звертався до Івано-Франківського міського суду з позовом до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В., ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння те земельної ділянки, укладеного між ним та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. 17 травня 2007 року, за реєстровою дією № 1152.
Постановою Верховного суду від 21.09.2020 по справі № 344/1587/16-ц його касаційну скаргу залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року залишено без змін.
Суди встановили, що на примірнику договору, що зберігається у справах нотаріуса та в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій на 2007 рік, реєстровий номер зазначений 1164, а на договорі, викладеному на бланку ВЕО №562517 помилково нотаріусом зазначено реєстровий номер 1152, який посвідчено в той же день. Виходячи з цього, запис про вчинену нотаріальну дію, відповідно до вимог пункту 25 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03 березня 2004 року №2-/5, що діяла на момент вчинення нотаріальної дії, внесено нотаріусом до Реєстру для реєстрації нотаріальних дій за реєстровим № 1164 від 17 травня 2007 року, із проставленням учасниками правочину підписів.
Таким чином судами надавалася й оцінка дій нотаріуса щодо зазначення реєстрового номера 1152 на примірнику спірного договору купівлі-продажу.
І в листі Міністерства юстиції України від 12.11.2025, копію якого долучив заявник, тільки вчергове підтверджено, що нотаріальна дія від 17.05.2007, реєстровий № 1152, була вчинена приватним нотаріусом Кучак Н.В. відносно та за участю третіх осіб.
При цьому, суд першої інстанції у справі, ухвала в якій переглядається, вірно зазначив, що ухвалюючи рішення 07 квітня 2025 року у справі № 344/12192/23, яке заявник просив переглянути за нововиявленими обставинами, суд врахував презумпцію правомірності правочину, зазначивши, що допущена нотаріусом помилка в реєстрі при посвідчені договору купівлі продажу не є підставою для визнання протиправною державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Державна реєстрація речового права на нерухоме майно є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Крім того, судом не встановлено нікчемності такого правочину, а тому відсутні правові підстави вважати, що державна реєстрація права власності відбулася із порушенням вимог законодавства України.
Отже, на момент постановлення рішення суду вказані обставини вже були відомими та враховані судом у справі.
Відтак, суд правильно вважав, що обставини, на які заявник посилається як на нововиявлені в цій справі, не відноситься до таких у розумінні ст. 423 ЦПК України.
Враховуючи наведене, підстав для скасування оскарженого судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин
Судді:         Є.Є. Мальцева
О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 08 квітня 2026 року.