г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 214/11301/25
Номер провадження 2/213/619/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Хмельової С.М., 
за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.,
за відсутності сторін,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач – ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами від 07.03.2021 та від 26.11.2020 у загальному розмірі 58 569,24 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 березня 2021 року між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2106618482988, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 2200,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) – 1 рік. Договором передбачена сплата процентів у таких розмірах: 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту – процентна ставка збільшується на 1,64%; починаючи з 15 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується ще на 1,38%; починаючи з 30 дня – збільшується ще на 2,65%. Тип процентної ставки – фіксована.
Відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитами не сплачує,у зв`язку із чим утворилася заборгованість. 
01 грудня 2021 року між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 1-12, за умовами якого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами, зокрема укладеними з відповідачем. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», у свою чергу, уклало договір № 10-01/2023, згідно з умовами якого відступило позивачу право вимоги, зокрема до відповідача за договором №2106618482988.
26 листопада 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3252648 на підставі якого кредитор надав відповідачу кредит в сумі 7800 грн на строк 360 днів. Відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти у передбачені строки не повернув. 30 червня 2021 року укладено договір №30062021 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3252648.
Заборгованість відповідача за кредитним договором №2106618482988 від 07.03.2021 складає 35801,04 грн, за договором №3252648 від 26.11.2020 складає 22 768,20 грн, які позивач просить стягнути з- відповідача на свою користь. Також просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 16000 грн та сплату судового збору – 2422,40 грн. 
Сторони у судове засідання не з`явилися.
У позовній заяві позивач зазначив, що просить розглядати справу за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань не направив. Відзив на позов до суду не надходив. 
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України.
У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
25 жовтня 2025 року позовна заява надійшла до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, ухвалою якого від 26 листопада 2025 року справу передано для розгляду за підсудністю. 
Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 січня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.
26 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №3252648 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надається кредит у розмірі 7 800,00 грн строком на 11 днів зі стандартною процентною ставкою – 1,90 в день від суми кредиту та зниженою – 0,95% в день. Стандартна процентна ставка застосовується за таких умов: в межах строку надання кредиту, якщо споживач не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулось продовження строку користування кредитом; у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України. 
Кредит надається шляхом перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 (п. 2.1 договору). 
Виходячи з п. 4.1 - 4.3 договору сторони домовились, що строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначених у п. 1.4 договору (11 днів). У випадку, якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн, споживач може ініціювати продовження строку користування кредитом. що вчиняється шляхом здійснення платежу у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених процентів на дату платежу. 
Відповідачка зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити нараховані проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.. 
Відповідно до п.1.1 договору його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток "CreditPlus". Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». 
Згідно з графіком платежів, повернення суми кредиту повинно бути здійснено одноразово в дату повернення 07.12.2020, нараховані проценти – 815,10 грн, разом до оплати – 8615,10 грн.
Договір, графік платежів та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А380102.
ТОВ «Авентус Україна» виконало умови договору щодо надання кредиту. Квитанцією до платіжної інструкції №18592-1327-142909909 підтверджується перерахування надавачем платіжних послуг «ТОВ «ФК «Контрактовий дім» на платіжну картку НОМЕР_1 26 листопада 2020 року 7 800 грн отримувачу ОСОБА_1 . 
Відповідно до картки обліку договору (розрахунку заборгованості), складеної ТОВ «Авентус Україна», ОСОБА_1 не здійснював оплату за тілом кредиту та нарахованими відсотками в повному обсязі. Станом на 29 червня 2021 року заборгованість за кредитним договором становить: 7 800,00 грн – тіло кредиту, 815,10 грн – проценти за зниженою процентною ставкою, 14 968,20 грн – проценти за стандартною процентною ставкою. Нарахування процентів здійснювалося з 26 листопада 2020 року по 06 грудня 2020 року у розмірі 74,10 грн (за зниженою процентною ставкою ) з 07 грудня 2020 року по 29 червня 2021 року включно в розмірі 148,20 грн в день (за стандартною процентною ставкою). Також видно, що 06.12.2020 споживачем були сплачені відсотки в розмірі 815,10 грн. 
Відповідач свої зобов`язання перед кредитором належним чином не виконав.
30 червня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30062021 згідно з умовами якого останнє набуло права вимоги до кредиторів, в тому числі до відповідача за договором №3252648 від 26.11.2020.
На підставі договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 та реєстру заборгованостей №1 право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача на загальну суму боргу – 22 768,20 грн.

07 березня 2021 року між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання фінансових послуг №2106618482988, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 2 200,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом.
Орієнтовний строк повернення кредиту – 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.
Відповідно до п. 1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. 
Згідно з п. 1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у такому розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки – фіксована.
Договір та додатки до нього, зокрема заява-анкета для отримання кредиту, паспорт споживчого кредиту, графік платежів підписані позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатору. 
Підписавши договір, відповідач погодився з його умовами.
Згідно з наданою позичальником при укладенні договору інформацією йому належить картка НОМЕР_2 .
Відповідно до листа ТОВ Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на підставі укладеного між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» і ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» договору про організацію переказів грошових коштів 07.03.2021 року здійснено переказ грошових коштів у сумі 2 200,00 грн на карту НОМЕР_2 згідно з договором № 2106618482988. 
Таким чином, кредитодавцем виконано умови договору з надання кредитних коштів.
Відповідач умови договору з повернення кредиту та сплати процентів не виконав. 
Відповідно до розрахунків ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» станом на 01 грудня 2020 року заборгованість відповідача за договором становить 19 602,00грн: 2200,00 грн – тіло кредиту, 17 402,00 грн – відсотки.
01 грудня 2021 року між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ « ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за договором №2106618482988в розмірі заборгованості 19 602,00 грн.
Згідно з наданими розрахунком ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснило нарахування відсотків за користування кредитом за вказаним договором у сумі 16 199,04 грн.
10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги до боржників, у тому числі до відповідача за договором №2106618482988. 
Розмір заборгованості на момент відступлення права вимоги становить 35 801,04 грн.
На підставі договору про відступлення прав вимоги №28-08/26 від 28.05.2025 до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2106618482988 в сумі 35 801,04 грн.
Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем складає 58 569,24 грн: за договором №3252648 від 26.11.2020 – 7800,00 грн – тіло кредиту, 14 968,20 грн – проценти; за договором №2106618482988 від 07.03.2021 – 2200,00 грн – тіло кредиту, 33 601,04 грн – проценти.
Після набуття права вимоги позивачем не здійснювалося нарахування процентів.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
За приписами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Встановлено, що сторонами кредитних договорів визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх нарахування, реальна річна процентна ставка у відповідності до розміру застосованих відсотків, загальна вартість кредитів. 
Також встановлено, що договір про надання споживчого кредиту № 3252648 від 26.11.2020 та договір про надання фінансових послуг № 2106618482988 від 07.03.2021 укладені між ОСОБА_1 і первісними кредиторами у формі електронних документів та підписані відповідачем електронним підписом. 
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до пункту 6 частини 1 ст.3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, кредитні договори між кредиторами і відповідачем не були б укладені.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), від 18 червня 2021 у справі №234/8079/20 (провадження №61-2904св21).
Також слід зазначити, що особливістю укладення договорів про отримання кредиту в електронній формі, тобто з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем є те, що при цьому виключається прямий контакт позичальника з кредитором та можливість останнього спонукати позичальника до укладення договору на несправедливих для нього умовах, а також можливість застосування до нього психологічного чи фізичного тиску. Отже укладення договору на визначених у ньому умовах є результатом вільного волевиявлення позивача, з врахуванням, що останній розумів, що дані умови договору є зручними для нього на ринку фінансових послуг в мережі Інтернет. Аналогічна правова позиція викладені в Постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19.
Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Враховуючи викладені положення закону, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вищезазначені договори укладені з відповідачем у спосіб, визначений чинним законодавством України, а отже у відповідача виникли обов`язки з належного виконання умов договорів щодо повернення суми кредиту та сплати процентів у розмірах, встановлених відповідними договорами. 
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Встановлено, що ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання за кредитними договорами, вчасно отримані кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами не сплатив, заборгованість погашена не була. 
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України).
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Позивачем підтверджено набуття ним права вимоги до відповідача за кредитними договорами №3252648 від 26.11.2020 та №2106618482988 від 07.03.2021.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідачем не здійснювалось погашення заборгованості за кредитними договорами на користь позивача. 
Як було зазначено, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
При визначенні розміру заборгованості суд бере до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості первісних кредиторів, які містять відомості про щоденні нарахування, складові заборгованості та їхній розмір.
Встановлено, що заборгованість за процентами по договору №2106618482988 від 07.03.2021 нарахована відповідачу в межах строку кредитування, визначеного договором (1 рік), а тому суд погоджується з наданими позивачем розрахунком.
Також встановлено, що відповідно до умов Договору про надання споживчого кредиту №3252648 від 07.03.2020 (п.1.4) строк кредиту – 11 днів (дата повернення 07.12.2020), який відповідно до п.4.1 договору може бути продовжено на кількість днів, зазначених у п. 1.4 договору (11 днів). Згідно з п.1.5.2 стандартна процентна ставка застосовується у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення.
Як видно із картки обліку договору, ОСОБА_1 виконав умови щодо продовження строку кредиту, сплативши 06.12.2020 нараховані відсотки в розмірі 815,10 грн. Таким чином дата повернення кредиту стала – 17.12.2020. Проценти нараховані по 17.03.2021, тобто протягом 90 календарних днів з моменту виникнення прострочення. Суд погоджується з таким розрахунком.
Відповідачем наявність заборгованості не спростовано, виписки з особового рахунку та своїх контрозрахунків не надано.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи те, що відповідач будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі не надав, і ці обставини слід вважати доведеними, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення витрат з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд керується таким.
Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до матеріалів справи судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 16 000,00 грн. На підтвердження розміру витрат позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №02-07/2024 прайс-лист з видами послуг та їх вартістю, заявка на надання юридичної допомоги №281 від 01.10.2025 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , витяг з акту про надання юридичної допомоги, відповідно до якого вартість послуг склала 16 000 грн (надання усної консультації – 4000,00 грн, складання позовної заяви – 12 000,00 грн). 
Встановлено, що правова допомога позивачу фактично була надана, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності, а тому такі витрати позивача підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 207, 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 628, 629, 638, 639, 1048-1049, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 247 ч.2, 263-265, 274, 279, 280, 282, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитними договорами №3252648 від 26.11.2020 та №2106618482988 від 07.03.2021 у загальному розмірі 58 569 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн 24 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», адреса: ЄДРПОУ 42640371, адреса: вул. Гедройця Єжи, буд.6, офіс 521, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Дата складення повного судового рішення – 11 березня 2026 року.

Суддя С.М. Хмельова