Справа № 331/5020/25
Провадження № 2/331/564/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2026 року    м. Запоріжжя 
Олександрівський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого – судді Світлицької В.М.,
за участю секретаря – Солов`ян О.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Представник ТОВ «Цикл Фінанс» звернувся до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
В обґрунтування позову зазначено, що 07.10.2019 р. між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір № 2026486214, відповідно до умов якого банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором. 20.08.2021 р. між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 20/08/21, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Заборгованість за кредитним договором становить 29028,57 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту – 18817,51 грн.; заборгованості по відсоткам – 3,05 грн.; заборгованості по комісії – 10208,01 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 08.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін.
09.12.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не заперечує факту укладення 07.10.2019 р. між ним та АТ «ОТП Банк» кредитного договору № 2026486214. ОСОБА_1 не зміг вчасно і в повному обсязі виконати умови кредитного договору перед позивачем і не заперечує факту наявності заборгованості перед ним за кредитним договором по тілу кредиту в сумі 18817,51 грн та по відсотках в сумі 3,05 грн. Проте, відповідач повністю заперечує проти стягнення з нього на користь позивача заборгованості по комісії у розмірі 10208,01 грн., оскільки положення кредитного договору про сплату позичальником комісії за управління кредитом у розмірі 2,15% від суми кредиту є нікчемними, суперечать положенням статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є такими (нікчемними) з моменту укладення договору, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі цих положень договору комісії у розмірі 10208,01 грн. задоволенню не підлягають. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що позивач не обґрунтував і не довів належними і допустими доказами факт оплати грошових коштів в сумі 6000,00 грн. на розрахункови банківський рахунок адвоката Кеню Д.В., що є підтавою для відмови у покладенні цих витрат на відповідача. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд задовольнити позов частково.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом зазначила про розгляд справи без його участі.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, підтримують правову позицію, викладену у відзиві на позов.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 07.10.2019 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2026486214, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 24500,00 грн.; комісія за управління кредитом щомісячно у розмірі 2,5% від суми кредиту (п. 1 договору).
Відповідно до п.2 кредитного договору протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних.
До кредитного договору також долучено паспорт споживчого кредиту з підписом ОСОБА_1 , який містить детальну інформацію щодо укладеного між ним та АТ «ОТП Банк» кредитного договору: кредит на 24 місяці, мета споживчі цілі, спосіб надання кредиту шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу банку, у строк, визначений кредитним договором 
Відовідно до заяви про видачу готівки № 204Т02JXPD від 07.10.2019 р. АТ «ОТП Банк» було видано ОСОБА_1 кошти за кредитним договором № 2026486214 від 07.10.2029 р. в розмірі 24500,00 грн.
20.08.2021 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 20/08/21, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2026486214 від 07.10.2019 року.
Згідно із витягом з додатку № 1 до договору факторингу № 20/08/21 від 20.08.2021 року, за кредитним договором № 2026486214 від 07.10.2019 р. заборгованість ОСОБА_1 становить 29028,57 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 18817,51 грн.; заборгованості по відсотках 3,05 грн.; заборгованості по комісії 10208,01 грн.
Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якшо поведінка сторін засвідчує їхню волю настання відповідних правових наслідків.
За нормами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК Україниякщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 2026486214 від 07.10.2019 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованості у розмірі 18820,56 грн., яка складається з: 18817,51 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 3,05 грн. – заборгованість по відсотках, а тому позов підлягає задоволенню в цій частині.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по комісій, слід зазначити наступне.
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Як встановлено судом, пунктом 1 кредитного договору № 2026486214 від 07.10.2019 р. передбачено нарахування комісії за управління кредитом у розмірі 2,15% від суми кредиту.
Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №204/224/21 у постанові від 06 листопада 2023 року, дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Приймаючи до уваги те, що у кредитному договорі АТ «ОТП Банк» не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця пов`язані з видачею кредиту, суд приходить до висновку, що положення п. 1 договору в частині комісії за управління кредитом є нікчемними відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення комісії є необґрунтованими та такими, що також не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Однак, оскільки справа не пов`язана з порушенням прав відповідача як військовослужбовця, то він не звільняється від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір № 43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025 р.; додаткову угоду № 2026486214 від 25.08.2025 р. до договору № 43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025 р.; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кеню Д.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 25.08.2025 р.; акт 2026486214 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 25.08.2025 р., згідно яких загальна сума витрат понесених позивачем на правничу допомогу складає 6000,00 гривень.
Однак, з огляду на часткове задоволення позову, складність справи та виконані роботи, ціну позову, оскільки матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, на збирання б яких було витрачено значний час, крім того у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а тому суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь позивача сума витрат на професійну правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 1 500,00 грн., що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесеніним судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог, в розмірі 1570,56 грн. та 1 500,00 грн. за надання професійної правничої допомоги.
Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (ЄДРПОУ 43453613, місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) заборгованість за кредитним договором № 2026486214 від 07.10.2019 року у загальному розмірі 18820 (вісімнадцять тисяч вісімсот двадцять) гривень 56 копійок, з яких: 18817,51 грн. – заборгованість по тілу кредиту; 3,05 грн. – заборгованість по відсотках.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (ЄДРПОУ 43453613, місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) судовий збір у розмірі 1570 гривень 56 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (ЄДРПОУ 43453613, місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М. Світлицька