МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2026 р.  	№ 400/10851/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, вул. Андрія Саєнка, 10,м. Фастів,Київська обл., Фастівський р-н,08500, вул. Варшавська,3-Б,смт Макарів,Київська обл., Бучанський р-н,08001 	

про	визнання протиправним та скасування рішення від 08.04.2025 №142850008081, зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - відповідач), в якому позивач просив суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 08.04.2025 року № 142850008081 про відмову у призначенні пенсії;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи за 1978 рік, 1982, 1985-1993 роки та призначити і виплачувати пенсію по віку відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 13.10.2025 року.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він звернувся до органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, проте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області йому було відмовлено в задоволенні цієї заяви, з огляду на те, що в нього відсутній необхідний страховий стаж. Такого висновку орган Пенсійного фонду України дійшов в зв`язку з тим, що до страхового стажу не підлягає зарахуванню період трудової діяльності, період роботи за 1978 рік, 1980, 1982, 1985-1993 роки згідно трудової книжки НОМЕР_1 . Свою відмову відповідач мотивує тим, що неможливо зарахувати даний період роботи через відсутність інформації про встановлену та фактично відпрацьовану кількість вихододнів. Позивач не погоджується з такою позицією і зазначає, що його трудова книжка містить всі необхідні записи про спірний період роботи. На думку позивача, органи пенсійного фонду фактично ігнорують наявні записи, можливо вважають наявні записи про встановлений мінімум про трудодні неправильними, недостатніми, тощо. Водночас, позивач зауважує, що із усталених правових висновків Верховного Суду слідує, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення трудової книжки з вини адміністрації підприємства яка відповідальна за дотримання правил її ведення
Ухвалою від 10.10.2025 суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику сторін, запропонував сторонам подати заяви по суті справи.
06.11.2025 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії встановлено, що до страхового стажу не підлягають зарахуванню періоди роботи в колгоспі за 1978, 1982, 1985-1993 роки згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутня інформація про кількість відпрацьованих вихододнів, встановлений мінімум. Для зарахування стажу Позивачу необхідно надати уточнюючу довідку. Тому, на думку відповідача, можливо дійти висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.
Позивач не скористався своїм правом на відповідь на відзив.
Справу розглянуто в письмовому провадженні.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.
Судом встановлено та не є спірним, що 01.04.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Вік позивача на момент звернення – 62 роки 05 місяців.
З урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено відповідача.
Розглянувши подані заявником документи відповідач 08.04.2025 прийняв рішення №142850008081 про відмову в призначенні пенсії. До страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі за 1978, 1982, 1985-1993 роки згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутня інформація про кількість відпрацьованих вихододнів, встановлений мінімум. В спірному рішенні зазначено, що для зарахування стажу необхідно надати уточнюючу довідку
В матеріалах справи є копія трудової книжки колгоспника серія НОМЕР_1 , видана 16.01.1985 року. За відомостями цієї книжки позивач 01.06.1978 прийнятий на роботу учнем рослиноводчої бригади колгоспу «Іскра» Горностаївського району Херсонської області. 
В трудовій книжці міститься запис від 14.02.1993 про те, що колгосп «Іскра» перетворено в КСП «Іскра».
18.11.2000 позивача звільнено з роботи за власним бажанням.
Також, за відомостями трудової книжки в період з 01.09.1978 по 26.06.1982 позивач навчався у Ногайському радгоспі-технікуму Запорізької області, та в період з 29.10.1982 по 13.11.1984 проходив військову службу.
Отже, в 1978 році позивач працював в колгоспі «Іскра» в період з 01.06.1978 по 01.09.1978, в 1982 році – з 27.06.1982 по 28.10.1982.
В графі трудової книжки «Трудовое участие в общественном хозяйстве» (сторінки 18, 19, 20, 21 трудової книжки серія НОМЕР_1 ) міститься інформація про встановлений колгоспом річний мінімум трудової участі у спільному господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі позивачем за період 1985-2000 роки.
Щодо 1978 року в трудовій книжці містяться записи про фактично виконаний мінімум трудової участі. Позивач звертався до Державного архіву Херсонської області щодо надання довідок про трудовий стаж, проте листом від 13.05.2025 останній повідомив, що документи з кадрових питань до Державного архіву не надходили. До початку окупації Херсонської області російськими військами документи КСП «Іскра» знаходились на зберіганні в комунальній установі «Трудовий архів Горностаївської селищної ради».
Вважаючи неправомірною відмову відповідача у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону № 1058-ІV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).
У законодавстві, що діяло до 01.01.2004, зокрема, у статті 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-ХІІ, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.
Як вбачається з матеріалів справи, копією трудової книжки колгоспника серія НОМЕР_1 від 16.01.1985 року підтверджується, що позивач в період з 01.06.1978 по 18.11.2000 працював в колгоспі «Іскра» Горностаївського району Херсонської області (в подальшому реорганізований в КСП «Іскра»). У вказаній трудовій книжці зазначена кількість відпрацьованих позивачем вихододнів, яка є вищою, ніж встановлений колгоспом мінімум за кожний з років в період 1985-2000 роки, а також відомості щодо трудової участі у 1978 році. 
Записи трудової книжки в повній мірі підтверджують спірні періоди роботи позивача, є чіткими, логічними і послідовними, не містять виправлень, дописувань та інших дефектів, не підлягають подвійному тлумаченню. Отже, ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження страхового (трудового) стажу позивача. Доказів, які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача, відповідач не надав.
З огляду на зазначене суд вважає, що з наданої позивачем трудової книжки серія НОМЕР_1 від 16.01.1985 можна з`ясувати встановлений мінімум трудової участі та відпрацьовані вихододні позивача за період роботи в колгоспі з 1985 по 1993 роки.
При цьому, суд враховує, що в 1978 році і в 1982 році позивач працював у колгоспі не повний рік, оскільки навчався за денною формою навчання, перебував на військовій службі.
Враховуючи, що надання уточнюючих довідок про підтвердження трудового стажу є необхідним лише у разі відсутності в трудовій книжці/або у відповідних записах певних відомостей, в даному випадку потреба в таких довідках про встановлений мінімум трудової участі та відпрацьовані вихододні не вбачається.
Крім того, відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу, зокрема, архівних довідок, не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.
Також суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 21.06.2019 у справі №727/384/17 та від 10.12.2020 у справі №195/840/17, за якою відсутність додаткових відомостей, а саме уточнюючої довідки про встановлений мінімум трудоднів та кількість відпрацьованих вихододнів (трудоднів) не може бути підставою для не зарахування даного періоду в страховий стаж позивача.
За таких обставин суд не погоджується з висновками відповідача, викладеними в оскаржуваному рішенні, щодо необхідності надання позивачем уточнюючих довідок для підтвердження стажу роботи в період з 1985 по 1993 роки, 1978, 1982 роки, оскільки стаж в цей період підтверджується відомостями трудової книжки.
Окрім того, на підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно пункту 4.7 вказаного Порядку, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Як вбачається з позовної заяви, позивач звертався до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд зазначає, що в даному випадку, відповідачем при прийнятті рішення від 08.04.2025 про відмову у зарахуванні до загального стажу певних періодів та у призначенні пенсії позивачу, не було досліджено належним чином періоди його роботи.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Орган, що призначає пенсію, надає допомогу у разі звернення із заявою про призначення пенсії непрацюючим особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії (п.3.3 Порядку №22-1).
Суд наголошує, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення/перерахунок пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачу надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним в КСП «Іскра» роботі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача.
Під час судового розгляду встановлено, що відповідачем не дотримані державні гарантії реалізації позивачем своїх прав, передбачених Законом №1058-V.
В даному випадку, орган Пенсійного фонду не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності інформації, викладеної у трудовій книжці на підтвердження стажу позивача.
Враховуючи, викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем спірне рішення про неврахування до стажу позивача, що дає право на оформлення пенсії за віком, періоду з 1985 по 1993 роки, 1978, 1982 роки прийнято необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Відтак, це рішення є протиправним і підлягає скасуванню.
Отже, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання органу Пенсійного фонду України зарахувати до стажу роботи спірні періоди роботи позивача в колгоспі «Іскра» Горностаївського району Херсонської області (14.02.1993 перетворений в КСП «Іскра»): 1978 рік, 1982 рік, 1985-1993 роки , а також повторно розглянути заяву позивача від 20.08.2024, та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Що стосується пенсійного органу, який має повторно розглянути заяву позивача від 01.04.2025 про призначення пенсії за віком, суд зауважує, що згідно Порядку 22-1 , після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Оскільки зазначене рішення судом скасовується, слід виходити з того, що заява підлягає повторному розгляду саме тим органом Пенсійного фонду, до якого її було направлено.
Таким чином, вчинити дії з повторного розгляду заяви від 01.04.2025 має ГУ ПФУ в Київській області, як орган, на розгляді якого перебуває подана заява, яка після скасування відповідного рішення за наслідками її розгляду, фактично не є розглянутою.
Водночас, суд не знаходить підстав для зобов`язання відповідача призначити і виплачувати позивачу пенсію по віку, з огляду на дискрецію пенсійного органу в питаннях призначення пенсії,
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору в сумі 1000,00 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка, 10,м. Фастів,Київська обл., Фастівський р-н,08500 ЄДРПОУ 22933548) задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області від 08.04.2025 року № 142850008081 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди роботи в колгоспі в колгоспі «Іскра» Горностаївського району Херсонської області (14.02.1993 перетворений в КСП «Іскра»): 1978 рік, 1982 рік, 1985-1993 роки 
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Київській області повторно розглянути заяву від 01.04.2025 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.
5. В іншій частині позову – відмовити
6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка, 10,м. Фастів,Київська обл., Фастівський р-н,08500 ЄДРПОУ 22933548) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1000,00 (одна тисяча) грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко