БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
02.03.2026
Єдиний унікальний номер 497/430/26
Провадження № 1-кп/497/125/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.03.2026 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
його захисника – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 12025162270000712 від 25.12.2025 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Болград Одеської області, громадянина України, зі слів: з неповною середньою освітою, не одруженого, утриманців не має, не є особою з інвалідністю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості, особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 20.06.2012 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 на початку грудня 2025 року, більш точні дата та час в ході судового розгляду не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , через месенджер «Telegram», вступив в протиправну змову з невстановленою особою під інтернет-ім`ям « ОСОБА_6 » щодо збуту особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), наркозалежним особам для рекреаційного вживання на території м. Болграда Одеської області.
ОСОБА_4 діяв з єдиним умислом спрямованим на вчинення незаконних діянь з психотропними речовинами з метою їх збуту, з корисливих мотивів.
При цьому він порушив вимоги ст. ст. 7, 12, 19, 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 згідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці II визначеної Постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів», на території України забороняється, окрім як певними суб`єктами господарювання (юридичними особами) за наявності в них відповідної ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, що видається у відповідності до Постанови Кабінету міністрів України № 589 від 03.06.2009 «Про затвердження Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом».
У відповідності до вищевказаної змови, ОСОБА_4 , повинен був отримати від невстановленої особи під інтернет-ім`ям « ОСОБА_6 », пакунки з вищевказаною психотропною речовиною та у подальшому здійснити її закладання, розміщуючи зазначені пакунки з прихованням у різних місцях міста Болграда Одеської області. Зазначені місця ОСОБА_4 повинен був сфотографувати на свій мобільний телефон з вказівкою їх геолокації, та повідомити про це невстановлену особу з інтернет-ім`ям « ОСОБА_6 » через меседжер «Telegram», направивши відповідні повідомлення. За вказану роботу ОСОБА_4 мав отримати оплату за кожне закладання від невстановленої особи під інтернет-ім`ям « ОСОБА_6 ».
Невстановлена особа під інтернет-ім`ям « ОСОБА_6 » відповідно до заздалегідь розподілених ролей, виконуючи свою частину спільного умислу, мала через месенджер «Telegram», направляти відповідні повідомлення наркозалежним особам з зазначенням геолокації закладань психотропної речовини здійсненних ОСОБА_4 та отримувати від них відповідні оплати за реалізовану психотропну речовину.
Після домовленостей, 22.12.2025 невстановлена особа під інтернет-ім`ям « ОСОБА_6 » через месенджер «Telegram» надала ОСОБА_4 вказівку про необхідність отримання 22.12.2025 пакунку з вказаною психотропною речовиною у поштоматі № 56472 ТОВ «Нова Пошта» за адресою: Одеська область, м. Болград, вул. Ізмаїльська 71/75.
У подальшому, 22.12.2025 о 17:53 годині, ОСОБА_4 , виконуючи свою роль у спільному умислі, у вказаному вище поштоматі ТОВ «Нова Пошта», придбав пакунок з якнайменше 24 згортками, що містили особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл- пентан-1-он), загальним кількісним вмістом PVP у речовині 10,588 грамів, включеної до Таблиці II, визначеної Постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що відповідно до вказаної вище Таблиці є великим розміром.
25.12.2025, у проміжок часу з 07:30 до 13:03 години, ОСОБА_4 перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, виконуючи свою роль у реалізації спільного плану, зберігаючи при собі зазначену психотропну речовину, здійснив закладання вказаної речовини, розмістивши якнайменше 20 із раніше зазначених пакунків, що містили особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальним кількісним вмістом PVP у речовині не менше 8,814 грамів у різних місцях по вулицям м. Болграда Одеської області. Місця закладок ОСОБА_4 сфотографував на свій мобільний телефон марки «Realme UI RMX3834» з позначенням їх геолокацій. Про це направив відповідні повідомлення невстановленій особі під інтернет-ім`ям « ОСОБА_6 » через месенджер «Telegram» для організації подальшого збуту наркозалежним особам для рекреаційного вживання.
У подальшому, 25.12.2025 о 13:03 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи біля домоволодіння №65 по вул. Віктора Оцерклевича в м. Болград Одеської області, продовжуючи свою неправомірну діяльність, діючи з умислом спрямованим на вчинення незаконних діянь з психотропними речовинами з метою їх збуту на території м. Болграда Одеської області, з корисливих мотивів, виконуючи свою роль у реалізації спільного плану, продовжив зберігати при собі 3 пакунків, які містили особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальним кількісним вмістом PVP у речовині 1,268 грамів, коли був затриманий працівниками поліції.
Таким чином ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України за ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинені за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини у великих розмірах.

Окрім цього, на початку грудня 2025 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконні придбання, зберігання, психотропних речовин без мети збуту, з мотивів забезпечення себе психотропними речовинами для рекреаційного вживання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії щодо незаконних придбання, зберігання, перевезення психотропних речовин у порушення діючого законодавства України.
Положеннями ст. ст. 7, 12, 17 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці І, визначеної Постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» заборонена. Така діяльність на території України здійснюється лише юридичними особами за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, що видається у відповідності до Постанови Кабінету міністрів України № 589 від 03.06.2009 «Про затвердження Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом».
За зазначених обставин, ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, діючи у порушення вищевказаних законів, через месенджер «Telegram», замовив у невстановленій досудовим розслідуванням особи під інтернет-ім`ям «Brabus» 1 згорток психотропної речовини - PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он), що включений в «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (Таблиця І, Список №2), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, та внесений до списку особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.
22.12.2025 о 17:53 годині, ОСОБА_4 , у поштоматі № 56472 ТОВ «Нова Пошта» за адресою: Одеська область, м. Болград, вул. Ізмаїльська 71/75 отримав пакунок з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальним кількісним вмістом PVP у речовині 0,506 грамів, включеної до Таблиці II, визначеної Постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів».
Таким чином ОСОБА_4 придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РУР (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он), загальний кількісний вміст якої складає 0,506 грамів, для власного вживання без мети збуту.
Зазначений згорток, що містив вказану особливо небезпечну психотропну речовину, ОСОБА_4 переніс до місця свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав без мети збуту, для власного вживання до 25.12.2025, коли під час обшуку його домоволодіння, особливо небезпечна психотропна речовина РУР (1-феніл-2-піролідін-1-іл- пентан-1-он), загальний кількісний вміст якої складає 0,506 грамів, була виявлена та вилучена працівниками Болградського РВП ГУНП в Одеській області.
З огляду на зазначене, по твердженню органу досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання, перевезення психотропних речовин без мети збуту.
За сукупністю скоєного ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України.

Вину свою у вчиненні вище викладених дій обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю та суду пояснив, що дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 з матір?ю похилого віку. 
Починаючи з літа 2025 року він, ОСОБА_4 ста вживати наркотичну речовину, яку купував через месенджер «Телеграм» в інтерн-магазині «Brabus».
Потім представник цього магазину на початку грудня 2025 року запропонував співпрацю, а саме, що йому ОСОБА_4 будуть надсилати засобами поштового зв`язку «Нова Пошта» пакунки з наркотичною речовиною, він їх буде розкладати по місту Болград та за кожну закладку отримувати 100 гривень.
22.12.2025 року невстановлена особа з інтернет-магазину «Brabus» надіслала через «Нову Пошту» в поштомат по вулиці Ізмаїльська біля Болградської ЦРЛ посилку та на його банківську картку переказала кошти для оплати цієї посилки. Після сплати посилки він її отримав в поштоматі, розпакував, де було 23 пакунки (точно не пам`ятає), які він розклав по місту Болград. Під час здійснення чергової закладки в 2-му військовому містечку, був затриманий співробітниками поліції, яким він все розповів, та показав усі місця здійснених ним закладок. Кожну закладку він фотографував на телефон та мав надіслати особі з інтернет магазину «Brabus», однак не встиг цього зробити. Всі фото були наявні в його телефоні. За кожну закладку мав отримати по 100 гривень.
Також повідомив співробітникам поліції, що в домоволодінні за місцем його проживання також зберігається пакунок, який він залишив для особистого вживання. Під час проведення обшуку в будинку за місцем проживання, він видав співробітникам поліції пакунок з наркотичною речовиною.
Розумів і усвідомлював, що здійснює закладки з наркотичною речовиною, однак перебував під дією наркотичної речовини.
Тим самим обвинувачений підтвердив час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, що відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Обвинуваченим ОСОБА_4 подано письмову заяву з проханням розглядати справу згідно ч.3 ст.349 КК України.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження здійснено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку (а.с.51, 52).
Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
З огляду на викладене, суд вважає доведеним обвинувачення, пред`ялене ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, з урахуванням визнавальних показів обвинуваченого, та відсутність заперечень з боку сторін кримінального провадження.
Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за:
- ч.2 ст.307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинені за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини у великих розмірах.
- ч.1 ст.309 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання, перевезення психотропних речовин без мети збуту.
При визначенні виду й міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу ОСОБА_4 , який має постійне місце реєстрації і місце проживання (а.с.104), міцність соціальних зв`язків, проживає з матір`ю пенсіонеркою, характеризується опосередковано (а.с.110), в силу ст.89 КК України, такого, що не має судимості (а.с.106-108), на «Д» обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває (а.с.109), не займається суспільно корисною працею.
Обставини, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є активне сприяння розкриттю злочину і щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , передбаченою ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.
Суд виходить з того, що покарання - це захід державного примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому кримінальним законом обмеженні прав і свобод засудженого. 
Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. 
Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) . 
В рішенні від 15 червня 2022 № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […]має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […]. 
Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022). 
Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому Суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. 
Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18). 
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. 
Згідно зі ст.65 КК Україні особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. 
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення. 
Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості реалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим. 
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину». 
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. 
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. 
Згідно із частинами 1, 3 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. До основного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені судом за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких особу було визнано винною. 
При цьому, остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити за правилами ч.1 ст.70 КК України. З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах ізоляції від суспільства. 
Суд, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. 
З урахуванням чого суд вважає, що ступінь небезпечності ОСОБА_4 , який свою провину визнав, однак у суду наявні сумніви щодо усвідомлення останнім протиправності своїх дій, для суспільства перевищує положення принципу поваги до особистої свободи, а тому суд не вбачає підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість вчиненого кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.
Також суд приймає до уваги, що протиправні дії ОСОБА_4 були своєчасно припинені співробітниками поліції.
Визначаючи міру покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, оцінюючи усі обставини справи та особу обвинувачуваного.

Щодо вирішення питання про конфіскацію майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінальне правопорушення та санкція статті 307 ч.2 КК України передбачає такий вид покарання як позбавленням волі з конфіскацією майна, суд вирішив застосувати конфіскацію всього майна, належного ОСОБА_4 на праві власності.

Вирішення судом процесуальних питань.
Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч.4 ст.174 КПК України).
Суд прийшов до висновку про необхідність скасування заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовані на підставі ухвал слідчого судді Болградського районного суду Одеської області
- від 05.01.2026 по справі №497/3370/25, провадження №1-кс/497/4/26 (а.с.76-77);
- від 05.01.2026 по справі №497/3370/25, провадження №1-кс/497/5/26 (а.с.74-75).

На підставі ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України (а.с.70-71), а саме: 
1) - 1 зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, зовні схожою на психотропний засіб «PVP», які поміщені до сейф пакету НПУ за №NPU 5145148;
- 1 вскритий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, зовні схожою на психотропний засіб «PVP», який поміщено до сейф-пакету НПУ за №NPU 2028450;
- 2 згортки з кристалоподібною речовиною білого кольору, зовні схожою на психотропний засіб «PVP», які поміщені до сейф пакету НПУ за №NPU 2028452;
- пристрій для паління із залишками речовини невідомого походження, який поміщено до полімерного сейф-пакету НПУ за № NPU 2028451;
- експрес - тест упакований та опечатаний до сейф пакету НПУ за № NPU 2028449;
- 20 згортків фіолетового кольору (закладки), з речовиною зовні схожої на психотропний засіб, яка упакована та опечатана у окремі сейф-пакети, а саме: №ICR0235919. (Закладка №1), № ICR 0235973. (Закладка №2), № ICR 0235972. (Закладка №3), № ICR НОМЕР_3 . (Закладка №4), № KIV1128782. (Закладка №5), № ICR02355921. (Закладка №6), № KIV1128779. (Закладка №7), № KIV1128778. (Закладка №8), № NPU 5145145. (Закладка №9), № KIV1128781. (Закладка №10), № KIV1128777. (Закладка №11), № KIV1128780. (Закладка №12), № ICR0235961. (Закладка №13), № ICR0235918. (Закладка №14), № ICR0235922. (Закладка №15), № ICR0235960. (Закладка №16), № ICR0235959. (Закладка №17), № ICR0235923. (Закладка №18), № NPU 5145150. (Закладка №19), №NPU 5145149. (Закладка №20)
- підлягають знищенню.

2) - банківська карта банку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_4 , яку поміщено до полімерного сейф-пакету НПУ за № NPU 5145144;
- металевий розкладний ніж, який поміщено до полімерного сейф-пакету НПУ за № ICR 0235971 
підлягає поверненню власнику ОСОБА_4 ;

3) - мобільний телефон марки «Realme» моделі «NOTE 50», який поміщено до полімерного сейф-пакету НПУ за № NPU 5074158
підлягає конфіскації в дохід держави.

Щодо вирішення питання про стягнення процесуальних витрат:
Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. За змістом наведеної норми КПК процесуальні витрати сторони обвинувачення на проведення експертиз у певному кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України без окремого судового рішення, а їх покладення на обвинуваченого здійснюється лише у разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні складають 33873.20 гривень, а саме:
- розмір витрат на проведення Одеським Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України судової експертизи матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 15.01.2026 року № СЕ-19/116-25/32359-НЗПРАП складає 5 348.40 гривень (а.с.78);
- розмір витрат на проведення Одеським Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України судової експертизи матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 14.01.2026 року № СЕ-19/116-25/32369-НЗПРАП складає 16045.20 гривень (а.с.79);
- розмір витрат на проведення Одеським Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України судової експертизи матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 12.01.2026 року № СЕ-19/116-25/32358-НЗПРАП складає 7131.20 гривень (а.с.80);
- розмір витрат на проведення Одеським Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України судової експертизи матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 07.01.2026 року № СЕ-19/116-25/32362-НЗПРАП складає 5348.40 гривень (а.с.81);
підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Під час досудового розслідування та судового розгляду до обвинуваченого застосовувався запобіжний захід:
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.12.2025 року ОСОБА_4 був затриманий 25.12.2025 року о 13:03 годині (а.с.63-69).
Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 27.12.2025 року по справі №497/3370/25, провадження №1-кс/497/1062/25, застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Держаній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком до 23.02.2026 року, з визначеним розміром застави 242240.00 гривень (а.с.29-31).
Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 20.02.2025 по справі №497/430/26, провадження №1-кс/497/125/26, обрано обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20 квітня 2026 року включно, з заставою в розмірі 199 680.00 гривень (а.с.44-47).
Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування (ч.5 ст.72 КК України).
З урахуванням того, що суд прийшов до висновку про обрання обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, тому слід зарахувати до строку відбування покарання строк попереднього ув`язнення.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу з метою забезпечення його виконання та уникнення ризиків ухилення від суду і продовження злочинної діяльності необхідно продовжити - тримання під вартою.

На підставі ч.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368, 370, 373 ч.2, 374, 376, 392, 395, 615 ч. 15 КПК України, суд –
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України і на підставі санкції цих статей призначити йому покарання: 
- за ст.307 ч.2 КК України у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі;
- за ст.309 ч.1 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі. 
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити  ОСОБА_4  покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.  
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу його фактичного затримання, а саме з 25.12.2025 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня його затримання з 25.12.2025 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_4 продовжити до набрання вироком законної сили.

З набранням вироком законної сили, скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, що застосовані на підставі ухвал слідчих суддів Болградського районного суду Одеської області:
- від 05.01.2026 по справі №497/3370/25, провадження №1-кс/497/4/26;
- від 05.01.2026 по справі №497/3370/25, провадження №1-кс/497/5/26.

Речові докази: 
1) - 1 зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, зовні схожою на психотропний засіб «PVP», які поміщені до сейф пакету НПУ за №NPU 5145148;
- 1 вскритий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, зовні схожою на психотропний засіб «PVP», який поміщено до сейф-пакету НПУ за №NPU 2028450;
- 2 згортки з кристалоподібною речовиною білого кольору, зовні схожою на психотропний засіб «PVP», які поміщені до сейф пакету НПУ за №NPU 2028452;
- пристрій для паління із залишками речовини невідомого походження, який поміщено до полімерного сейф-пакету НПУ за № NPU 2028451;
- експрес - тест упакований та опечатаний до сейф пакету НПУ за № NPU 2028449;
- 20 згортків фіолетового кольору (закладки), з речовиною зовні схожої на психотропний засіб, які упаковані та опечатані у окремі сейф-пакети, а саме: №ICR0235919. (Закладка №1), № ICR 0235973. (Закладка №2), № ICR 0235972. (Закладка №3), № ICR НОМЕР_3 . (Закладка №4), № KIV1128782. (Закладка №5), № ICR02355921. (Закладка №6), № KIV1128779. (Закладка №7), № KIV1128778. (Закладка №8), № NPU 5145145. (Закладка №9), № KIV1128781. (Закладка №10), № KIV1128777. (Закладка №11), № KIV1128780. (Закладка №12), № ICR0235961. (Закладка №13), № ICR0235918. (Закладка №14), № ICR0235922. (Закладка №15), № ICR0235960. (Закладка №16), № ICR0235959. (Закладка №17), № ICR0235923. (Закладка №18), № NPU 5145150. (Закладка №19), №NPU 5145149. (Закладка №20)
- знищити.

2) - банківську карту банку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_4 , яку поміщено до полімерного сейф-пакету НПУ за № NPU 5145144;
- металевий розкладний ніж, який поміщено до полімерного сейф-пакету НПУ за № ICR 0235971 
- повернути власнику ОСОБА_4 ;

3) - мобільний телефон марки «Realme» моделі «NOTE 50», який поміщено до полімерного сейф-пакету НПУ за № NPU 5074158
- конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 20.06.2012 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,
на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 33 873.20 гривень (тридцять три тисячі вісімсот сімдесят три гривні двадцять копійок), а саме:
Реквізити для оплати процесуальних витрат по кримінальному провадженню: 
Болградська міська громада 
отримувач коштів ГУК в Одеській області/м. Болград/24060300
код за ЄДРПОУ 37607526
банк отримувача Казначейство України (ЕАП)
рахунок отримувача: UA548999980313060115000015660

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя:      ОСОБА_1