ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2026 року	справа № 380/24699/25	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу. 
Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до бюджету податкового боргу в сумі 528 767 (п`ятсот двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят сім) гривень 65 копійок.
В обґрунтування заявлених позовних вимог та необхідності примусового стягнення вказаних сум позивач зазначає, що відповідач як суб`єкт господарювання перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області. Контролюючим органом у межах наданих законом повноважень проведено перевірку, за результатами якої виявлено порушення відповідачем вимог податкового законодавства, що регламентує порядок та умови перебування на спрощеній системі оподаткування. Як наслідок, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 22367/13-01-24-11 від 21.05.2024, яким платнику податків донараховано податкові зобов`язання з єдиного податку та, відповідно, застосовано штрафні (фінансові) санкції за допущені правопорушення. Позивач наголошує, що оскільки вказане грошове зобов`язання набуло статусу узгодженого, однак у добровільному порядку та у встановлені чинним законодавством строки відповідачем самостійно не сплачене, воно стало податковим боргом. З метою забезпечення стягнення заборгованості та дотримання досудового порядку врегулювання, податковим органом сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу від 30.05.2025 № 0012238-1303-1301. Оскільки вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу в сумі 528 767,65 грн у судовому порядку.
Ухвалою від 19.12.2025 відкрито провадження в адміністративній справі. Відповідно до статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Вказаною ухвалою, з метою забезпечення реалізації права на судовий захист та дотримання принципу змагальності сторін, відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд вжив усіх необхідних та залежних від нього заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи. Як підтверджується матеріалами справи, копія ухвали про відкриття провадження направлена відповідачу в електронній формі та доставлена до його підсистеми "Електронний кабінет" у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі. 
Згідно з наявною у матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа, документ доставлено до електронного кабінету відповідача 22.12.2025 о 12:25. 
Відповідно до положень статті 251 КАС України, судове рішення вважається врученим у день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Таким чином, відповідач належним чином та своєчасно повідомлений про факт звернення податкового органу до суду та про розгляд даної справи.
Незважаючи на належне повідомлення, відповідач у встановлений судом строк своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Жодних заяв, клопотань щодо продовження процесуальних строків або повідомлень про поважність причин неподання відзиву на адресу суду від ФОП ОСОБА_1 не надходило. 
Суд зазначає, що відповідно до частини шостої статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відтак, суд визнав за можливе здійснювати подальший розгляд справи та вирішити спір по суті на підставі доказів, долучених позивачем до матеріалів позовної заяви.
Суд дослідив матеріали адміністративної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та 
в с т а н о в и в :
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності 01.08.2023 та перебуває на податковому обліку в органах державної податкової служби.
06.03.2024 посадовими особами ГУ ДПС у Львівській області проведено камеральну перевірку податкової декларації платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця за 2023 рік. 
За результатами аналізу поданої звітності контролюючим органом складено Акт про результати камеральної перевірки від 06.03.2024 № 9006/13-01-24-11/ НОМЕР_1 .
Вказаною перевіркою встановлено порушення відповідачем норм податкового законодавства, а саме: п.п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі – ПК України), п. 293.4 ст. 293, п. 293.8 ст. 293 ПК України. Зокрема, встановлено, що платником у поданій податковій декларації (реєстраційний номер 9375463765 від 18.01.2024) не задекларовано дохід від суми перевищення дозволеного обсягу доходу для відповідної групи спрощеної системи оподаткування у 2023 році. Згідно з актом перевірки, обсяг доходу, який нормативно передбачений для платників єдиного податку 3 групи, становив 3 257 875,00 грн, тоді як фактичний обсяг доходу, реально отриманий платником у звітному періоді, склав значно більшу суму. 
На підставі висновків, викладених у вказаному Акті перевірки, 21.05.2024 контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № 22367/13-01-24-11, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Єдиний податок з фізичних осіб» на загальну суму 528 767,65 грн (з яких 480 670,34 грн – становить донараховане податкове зобов`язання, та 48 097,31 грн – застосовані штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог податкового законодавства).
У зв`язку з несплатою відповідачем суми грошового зобов`язання та набуттям нею статусу податкового боргу, позивачем, в межах виконання законодавчо визначеного алгоритму стягнення заборгованості, 30.05.2025 сформовано податкову вимогу № 0012238-1303-1301 про наявність податкового боргу. З метою належного інформування боржника, вказану податкову вимогу направлено засобами поштового зв`язку на офіційну податкову адресу відповідача, що міститься в Єдиному державному реєстрі (79005, м. Львів, вул. Павлика, 3, кв. 3).
Згідно з долученим до матеріалів справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (штрихкод 0601158790592), конверт повернувся на адресу податкового органу з відміткою оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання». Суд наголошує, що відповідно до приписів статті 42 ПК України, у разі направлення контролюючим органом документа за офіційною адресою платника, ризик неотримання кореспонденції та всі пов`язані з цим негативні наслідки покладаються безпосередньо на платника податків. Відтак, зафіксоване повернення відправлення з вказаною відміткою має наслідком визнання податкової вимоги такою, що вручена платнику належним чином відповідно до вимог закону.
Наявність, розмір та структура вказаної заборгованості повністю та достовірно підтверджується довідкою ГУ ДПС у Львівській області про податкову заборгованість від 16.09.2025 № 2813/5/13-01-13-03, згідно з якою заборгованість ФОП ОСОБА_1 станом на 16.09.2025 залишається непогашеною та становить 528 767,65 грн (податок: Єдиний податок з фізичних осіб, код бюджетної класифікації 18050400). 
Оскільки вказаний податковий борг відповідачем у добровільному порядку не погашено, жодних доказів його сплати частково чи в повному обсязі суду не надано, позивач, діючи на захист фінансових інтересів держави та реалізуючи свої владні управлінські функції щодо забезпечення надходжень до бюджету, правомірно та обґрунтовано звернувся з позовом до суду з метою примусового стягнення визначених сум.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить із таких норм матеріального та процесуального права.
Основоположним принципом, що визначає обов`язки громадян перед державою у фінансовій сфері, є припис статті 67 Конституції України, відповідно до якого кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства детально та вичерпно регулюються Податковим кодексом України (далі – ПК України).
Згідно з приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Аналогічний за змістом обов`язок закріплено у пункті 36.1 статті 36 ПК України, відповідно до якого податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Виконання податкового обов`язку є пріоритетним порівняно з виконанням інших зобов`язань платника податків.
Як встановлено з матеріалів справи судом, 06.03.2024 посадовими особами ГУ ДПС у Львівській області проведено камеральну перевірку податкової декларації платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця за 2023 рік. Суд акцентує, що камеральна перевірка є формою невідкладного податкового контролю, яка проводиться безпосередньо у приміщенні податкового органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях. За результатами вказаної перевірки складено Акт № 9006/13-01-24-11/3502707596, яким документально зафіксовано та доведено порушення відповідачем вимог податкового законодавства, зокрема підпункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, пункту 293.4 та пункту 293.8 статті 293 ПК України. Суть порушення полягала у свідомому чи помилковому незадекларуванні доходу, що перевищує дозволений нормативний обсяг доходу для платників спрощеної системи оподаткування (3 група) у 2023 році, який становив 3 257 875,00 грн.
На підставі висновків акта перевірки, реалізуючи свої дискреційні повноваження щодо донарахування несплачених податків, 21.05.2024 контролюючим органом правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № 22367/13-01-24-11, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на загальну суму 528 767,65 грн (у тому числі: основний платіж за податковим зобов`язанням – 480 670,34 грн, та застосовані штрафні санкції за порушення закону – 48 097,31 грн).
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу в адміністративному або судовому порядку.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг – це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Тобто, трансформація грошового зобов`язання у податковий борг відбувається автоматично внаслідок факту прострочення його сплати.
Суд перевірив дотримання контролюючим органом обов`язкової процедури стягнення податкової заборгованості, що, згідно з нормами ПК України, обов`язково передує зверненню до суду з відповідним позовом про примусове стягнення.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога є своєрідним попередженням держави про необхідність добровільного виконання обов`язку та про намір застосувати заходи примусу.
Матеріалами справи підтверджується, що з метою стягнення утвореної заборгованості, позивачем належним чином сформовано податкову вимогу від 30.05.2025 № 0012238-1303-1301. Вказаний документ скеровано на офіційну податкову адресу ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення. Однак, поштове відправлення повернулося на адресу податкового органу з відміткою оператора поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».
Механізм примусового стягнення податкового боргу визначений статтею 95 ПК України. 
Відповідно до пункту 95.1 цієї статті контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. При цьому, гарантуючи платнику право на добровільне виконання, згідно з пунктом 95.2 статті 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Цей строк позивачем витримано.
Відповідно до абзацу першого пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно з довідкою ГУ ДПС у Львівській області про податкову заборгованість від 16.09.2025 № 2813/5/13-01-13-03, заборгованість відповідача до бюджету станом на 16.09.2025 становить 528 767,65 грн. Будь-яких доказів, які б свідчили про погашення вказаної значної суми заборгованості в добровільному порядку повністю або частково, відповідачем суду не надано.
Частиною першою статті 77 КАС України передбачено загальний принцип доказування в адміністративному процесі, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У цій категорії справ, за умови доведення податковим органом наявності узгодженого боргу та дотримання процедури його стягнення, тягар доказування факту відсутності боргу (його сплати) переходить на платника податків. Проте, відповідач у справі виявив пасивну процесуальну поведінку: не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву, жодних доказів на спростування позовних вимог суб`єкта владних повноважень або доказів сплати суми податкового боргу суду не надав, доводів позивача не спростував.
Враховуючи вищенаведене, здійснивши системний аналіз норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та оцінивши надані позивачем письмові докази у їх сукупності за правилами ст. 90 КАС України, суд дійшов переконливого висновку, що податковий борг в сумі 528 767,65 грн виник правомірно, набув статусу узгодженого, відповідачем у добровільному порядку не сплачений. Процедура досудового врегулювання та стягнення, передбачена нормами ПК України, податковим органом дотримана у повному обсязі та без порушень. 
З огляду на це, позовні вимоги Головного управління ДПС у Львівській області є обґрунтованими, підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами і підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом ухвалення рішення про примусове стягнення вказаної суми податкового боргу з відповідача на користь бюджету.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд керується відповідними процесуальними нормами та зазначає наступне. 
Згідно з частиною другою статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. 
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України..." від 25.11.2022 №2719-IX було внесено зміни до пункту 27 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якими центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та його територіальні органи звільняються від сплати судового збору в частині стягнення сум податкового боргу. 
Оскільки позивач, як суб`єкт владних повноважень, звільнений від сплати судового збору в силу прямої вказівки закону і при зверненні до суду його не сплачував, а витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, контролюючий орган під час розгляду справи не поніс, судові витрати розподілу не підлягають і з відповідача не стягуються.
Керуючись статтями 9, 14, 73-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
у х в а л и в :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до бюджету податковий борг в сумі 528 767 (п`ятсот двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят сім) гривень 65 копійок.
3. Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 12 березня 2026 року.

Суддя Коморний О.І.