Єдиний унікальний номер: 364/955/24 
Провадження № 2-др/378/2/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Марущак Н. М. 
за участю секретаря Гончарук Ю. С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - Капустіна Віталія Володимировича про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат  у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Володарська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2026 року Ставищенським районним судом Київської області було ухвалено рішення у вказаній справі, яким позов  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково:
- визнано частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_4 08.08.2023 року після смерті ОСОБА_6 державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори Дяченко Л. Є., зареєстроване у реєстрі за № 1-881, в частині успадкування права на 5543/10000 частин (0,050 га від загальної площі 0,0902 га) вказаної у свідоцтві земельної ділянки з кадастровим номером 3221655100:01:030:0010, що розташована по АДРЕСА_1 ;
- визнано частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_7 22.07.2024 року після смерті ОСОБА_6 державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори Дубінською Л. І., зареєстроване у реєстрі за № 1-616, в частині успадкування права на 5543/10000 частин (0,050 га від загальної площі 0,0902 га) вказаної у свідоцтві земельної ділянки з кадастровим номером 3221655100:01:030:0010, що розташована по АДРЕСА_1 ,
- визнано частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_5 18.12.2024 року після смерті ОСОБА_6 державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори Дубінською Л.І., зареєстроване у реєстрі за № 1-1035, в частині успадкування права на 5543/10000 частин (0,050 га від загальної площі 0,0902 га) вказаної у свідоцтві земельної ділянки з кадастровим номером 3221655100:01:030:0010, що розташована по АДРЕСА_1 ,
- визнано за кожним із позивачів право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки площею 0,050 га, що становить 5543/10000 (п`ять тисяч п`ятсот сорок три десятитисячних) частин земельної ділянки площею 0,0902 га з кадастровим номером 3221655100:01:030:0010 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 ,
- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (т. 3 а. с. 74 - 79).
23.02.2026 до Ставищенського районного суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 - Капустіна В. В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в т. ч. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16500 грн. (т. 3 а. с. 100 - 101).
Представник позивача ОСОБА_9 про час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином (т. 3 а. с. 145),  в заяві про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат просить здійснити розгляд заяви у його відсутність та у відсутність позивачів (т. 3 а. с. 101 зв.)
Представник відповідачки ОСОБА_10 (до одруження - ОСОБА_11 ) – ОСОБА_12 про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (т. 3 а. с. 146), через систему "Електронний суд" 17.03.2026 подав до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (т. 3 а. с. 161 - 165), посилаючись на наступне. Максимальний розмір оплати послуг адвоката хоч нормативно і необмежений, однак в силу позиції Верховного суду України може бути обмежений самим судом «з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи». Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Надана позивачем копія квитанції від 22.02.2026 не може вважатися доказом оплати клієнтом послуг адвоката, оскільки, складена адвокатом одноособово та не є банківським документом, на якому є відмітка банківської установи про перерахування грошових коштів на поточний рахунок адвоката. На підтвердження оплати витрат на правничу допомогу в сумі 16 500,00 грн. представник Позивача не надає жодного банківського документу про надходження коштів на поточний рахунок адвоката. Відповідач також звертає увагу на незначну складність справи. Вказує, що ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі 755/9215/15-ц. Відповідач заявляє, що витрати на правничу допомогу є завищеними та не відповідають критерію їх реальності в зв`язку з відсутністю факту їх дійсності та необхідності, а також і те, що заявлені витрати на правничу допомогу не відповідають критерію розумності. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). У частині 3 ст. 141 ЦПК України визначені критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За вище викладеними обставинами, беручи до уваги критерії розумності та справедливості, Відповідач вважає, що на Відповідачів має бути покладено витрати у розмірі - 4000,00 грн., з урахуванням чого просить заяву адвоката Капустіна В. В. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково, стягнути з Відповідачів на користь позивачів судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн. 00 коп.
Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (т. 3 а. с. 156).
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (т. 3 а. с. 157, -158).
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
При вирішенні питання за заявою представника позивача ОСОБА_1 - Капустіна В. В. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Позивачі у позовній заяві просили покласти судові витрати на відповідачів, зазначивши в позові, що, звернувшись до адвоката, вони понесли витрати по сплаті консультації та складання позову в розмірі 2100 грн. Також адвоката буде залучено до участі у справі для представництва в суді їх інтересів. Тому обгрунтувння понесених судових витрат та належні докази цього будуть надані додатково у строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України (т. 1 а. с. 5). 
Представник позивачів Капустін В. В. в підготовчому судовому засіданні 01.12.2025 зробив заяву, що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу будуть надані, як зазначено в позові, у строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України (т. 2 а. с. 220, запис № 34 о 12:03:21).
Під час судового засідання 17.02.2026 до закінчення судових дебатів у справі представник позивачів Капустін В. В. також зробив заяву про стягнення витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог, що підтверджується даними протоколу від 17.02.2026 (запис за № 15 о 14:50:56) (т. 3 а. с. 70).
При вирішенні питання про стягнення з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат суд виходить з наступного. 
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;  3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
В матеріалах справи на підтвердження повноважень адвоката Капустіна В. В., як представника ОСОБА_1 наявні ордер на надання правничої допомоги від 27.12.2024 (т. 1 а. 37) від 16.10.2025 ( т. 2. а. с. 213).
До заяви про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу (т. 3 а. с. 100 – 101) представником позивача Капустіним В. В., додано докази на підтвердження витрат на правничу допомогу: договір про надання правничої допомоги № 398 від 04.10.2024, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Капустіним В. В. (т. 3 а. с. 103 - 104), додаток до договору від 04.10.2024 в якому сторони визначили вартість послуг (т. 3 а. с. 105), квитанцію до прибуткового касового ордера № 4 від 22.02.2026 про прийняття адвокатом Капустіним В. В. від ОСОБА_1 16500 грн. за вищевказаним договором (т. 3 а. с. 106 зв.), детальний опис робіт (т. 3 а.с. 105 зв.) та акт приймання-передачі виконаних робіт від 22.02.2026 (т. 3 а. с. 106), відповідно до яких ОСОБА_9 надав правову допомогу ОСОБА_1 на загальну суму 16500 грн., з яких 04.10.2024 надано консультацію з вивченням документів - 500 грн., 13.12.2024 складання позовної заяви - 1600 грн., 13.03.2025 ознайомлення з матеріалами справи - 500 грн., 16.10.2025 участь у підготовчому судовому засіданні 2600 грн., 20.10.2025 участь у підготовчому судовому засідання - 2600 грн., 20.10.2025 складання заяви про зміну предмету спору - 500 грн., 09.01.2026 участь у судовому засіданні - 2600 грн., 09.01.2026 складання пояснень - 500 грн., 17.02.2026 участь у підготовчому судовому засіданні - 2600 грн., 17.02.2026 складання клопотання про зміну лінгвістичної форми окремих пунктів прохальної частини позовної заяви - 500 грн. 
Отже матеріалами справи дійсно підтверджується факт отримання позивачем ОСОБА_1  послуг адвоката Капустіна В. В. з надання правової допомоги в суді першої інстанції.
При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 суд враховує, що фактично по даній справі, як зазначено у вищевказаному акті прийому-передачі виконаних робіт від 22.02.2026 (т. 3 а. с. 106), адвокат Капустін В. В. як представник позивачів дійсно приймав участь в 4-х судових засіданнях: в підготовчому судовому засіданні 16.10.2025 (т. 2 а. 34) та 20.10.2025 (т. 2 а. с. 173) та в судових засіданнях під час розгляду справи по суті 09.01.2026 (т. 2 а. с. 246) та 17.02.2026 (т. 3 а. с. 69).
Разом з тим, суд погоджується з доводами представника відповідачки ОСОБА_10 - ОСОБА_12 , наведеними в запереченнях (т. 3 а. с. 161 - 165) щодо того, що заявлений позивачем розмір витрат за підготовку процесуальних документів та за участь в судових засіданнях є неспівмірним та необґрунтованим, з огляду на те, що предмет спору в даній справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.
Також суд враховує, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішенням суду задоволені частково, зокрема, по трьох вимогах позивачів немайнового характеру про визнання оспорюваних свідоцтв про право на спадщину недійсними. Фактично оспорювані свідоцтва, видані на кожного з відповідачів, були визнані частково недійсними в частині успадкування кожним з трьох відповідачів права на 5543/10000 частин (0,050 га від загальної площі 0,0902 га) вказаної у свідоцтві спірної земельної ділянки з кадастровим номером 3221655100:01:030:0010 (т. 3 а. с. 74 - 79).
За таких обставин, надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, врахувавши складність справи, суть спору, характер послуг, участь адвоката Капустіна В. В. у судових засіданнях в Ставищенському районному суді, часткове задоволення позову в частині вимог немайнового характеру, наявність клопотання представника відповідачки ОСОБА_10 - ОСОБА_12 у вищевказаному запереченні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи у суді є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 500,00 грн, що підлягає стягненню з відповідачів, з кожного в сумі 3500 грн. на користь позивача ОСОБА_1 .
При вирішенні питання про стягнення судових витрат по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 суд враховує наступне.
Частиною 1 та частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов з урахуванням заяви про зміну предмету позову (т. 2 а. с. 159 - 162) по справі подано 17.12.2024 до трьох відповідачів (3 вимоги немайнового характеру, та кожним з позивачів заявлено по одній вимозі майнового характеру).
Фактично судовий збір сплачено позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до Володарського районного суду в сумі 3633 грн. 60 коп. (т. 1 а. с. 1) та при подачі заяви до Ставищенського районного суду про зміну предмету позову в сумі 1211 грн. 20 коп. (т. 2 а. с. 163), всього 4844 грн. 80 коп. Тому з кожного з трьох відповідачів на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1614 грн. 93 коп.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246 ч. 1, 270, 354 ЦПК України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат  задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 1614 (одна тисяча шістсот чотирнадцять) гривень 93 копійки.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 1614 (одна тисяча шістсот чотирнадцять) гривень 93 копійки.
Стягнути з ОСОБА_5  на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 1614 (одна тисяча шістсот чотирнадцять) гривень 93 копійки.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ). 
Позивач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ).
Відповідачка ОСОБА_3 , (місце реєстрації АДРЕСА_3 , місце проживання АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_3 ). 
Відповідачка ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_4 ). 
Відповідач ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_5 ). 
Повне додаткове рішення складено 18 березня 2026 року.

Суддя Н. М. Марущак