ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"17" лютого 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/2650/19(916/4112/25)	
Господарський суд Одеської області у складі судді Найфлейш В.Д.,
При секретарі судового засідання Дурович А.А. 
розглянувши матеріали справи №916/2650/19(916/4112/25)
за позовом: Фірми “Давос” у формі ТОВ (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 23-А, кв. 9, код ЄДРПОУ 22471496) в особі ліквідатора Шаргородського Д.В.
до відповідачів: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Про покладення субсидіарної відповідальності на суму 18160299,69грн.
в межах справи №916/2650/19
За заявою Фірми “Давос” у формі ТОВ (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 23-А, кв. 9, код ЄДРПОУ 22471496)
про визнання банкрутом

Представники сторін:
Ліквідатор - Шаргородський Д.В. (зал)
Представник відповідача - Клачок Б.О. (зал ) - від Грамми О.В.
Представник відповідача - Жигайло Д.С. (зал ) - від ОСОБА_2 

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Одеської області від 16.06.2020р., серед іншого, визнано банкрутом Фірму “Давос” у формі ТОВ (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 23-А, кв. 9, код ЄДРПОУ 22471496), відкрито ліквідаційну процедуру Фірми “Давос” у формі ТОВ (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 23-А, кв. 9, код ЄДРПОУ 22471496) строком на дванадцять місяців передбачену ст.ст. 58-60 Кодексу України з процедур банкрутства, припинено процедуру розпорядження майном Фірми “Давос” у формі ТОВ (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 23-А, кв. 9, код ЄДРПОУ 22471496) та повноваження розпорядника майна боржника арбітражної керуючої Петрової О.Є.
08.10.2025 Фірма “Давос” у формі ТОВ в особі ліквідатора Шаргородського Д.В. звернулась до господарського суду з позовною заявою про покладення субсидіарної відповідальності до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 13.10.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в межах справи № 916/2650/19 про банкрутство Фірми “Давос” у формі ТОВ (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 23-А, кв. 9, код ЄДРПОУ 22471496) та присвоєно справі №916/2650/19(916/4112/25).
18.12.2025р. від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив, в якому викладені заперечення щодо позовної заяви. Крім того, Відповідачем викладено клопотання про поновлення строку на подання відзиву, яке протокольною ухвалою суду від 23.12.2025р. задоволено, враховуючи поважність причин такого пропуску. 
Також, 22.12.2025р. Відповідачем ОСОБА_1 надано відзив та клопотання про поновлення строку на подання відзиву, яке протокольною ухвалою суду від 23.12.2025р. задоволено, враховуючи поважність причин такого пропуску. 
Представники сторін повідомлені про дату та час судового засідання належним чином. 
У судовому засіданні 17.02.2026р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Ліквідатор за наявності ознак банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, для забезпечення реалізації принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, подає таку заяву (про покладення субсидіарної відповідальності) не раніше ніж після завершення реалізації об`єктів ліквідаційної маси та розрахунків з кредиторами на підставі вчинення такої реалізації у ліквідаційній процедурі при наявності обставин недостатності повного погашення кредиторської заборгованості банкрута.
Аналогічна правова позиція щодо субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника викладена, зокрема у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/21232/16 та від 12.02.2020 у справі № 922/2391/16.
Положеннями ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що одним із повноважень ліквідатора у справі про банкрутство є аналіз фінансового становища банкрута.
Відповідно до ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом. 
З наведеного, можна дійти до висновку, що виявлення наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника покладена саме на ліквідатора банкрута, що пов`язано з виконанням ліквідатором банкрута повноважень визначених ч. 1 ст. 61 Кодексу.
Саме детальний аналіз ліквідатора фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволить ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи.
Частиною 1 статті 619 Цивільного кодексу України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.
Суд зазначає, що при цивільно-правовій відповідальності особа, яка є відповідачем, повинна довести відсутність своєї вини, наявність якої презюмується в силу положень ЦК України.
Щодо об`єктивної сторони порушення для покладення на суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, то на відміну від норм Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, в нормах яких законодавець конкретно навів диспозицію кримінального та адміністративного порушення за порушення норм законодавства про банкрутство (зокрема, з доведення до банкрутства, за які особа притягається до кримінальної відповідальності), норми частини п`ятої статті 41 Закону про банкрутство хоча і містять диспозицію (зміст) правопорушення - "доведення до банкрутства", за яке передбачена "санкція" у вигляді субсидіарної відповідальності, однак не конкретизують дії/бездіяльність суб`єктів цієї відповідальності, які вказують/доводять на його існування.
Саме аналіз ліквідатора фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволить ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи (Постанова ВС від 10.12.2020р. по справі №922/1067/17).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
За результатом проведеного аналізу встановлено, що у період виникнення заборгованості, керівник та засновник боржника вчинив дії, спрямовані на погіршення господарської діяльності підприємства та на виникнення штучної дебіторської заборгованості дії керівника та засновника призвели до неплатоспроможності боржника, дані дії керівника та засновника боржника призвели до неплатоспроможності боржника, у зв`язку з чим вбачаються ознаки доведення до банкрутства.
Так, господарським судом встановлено, що керівником Фірми Давос у формі ТОВ є ОСОБА_1 , засновниками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Арбітражний керуючий звернувся до господарського суду з позовом, з посиланням на те, що ОСОБА_1 , як керівником Фірми "ДАВОС" у формі ТОВ було продано товар ALEX GRAIN LLP, IMTEX COMMERCE LIMITED, ELAN SOFT LLP (всі іноземні компанії, як зазначено позивачем, пов`язані з ОСОБА_1 ), якими не було перераховано кошти за товар, у зв`язку з чим утворилась штучна дебіторська заборгованість Фірми "ДАВОС" у формі ТОВ. Крім того, арбітражним керуючим зазначено, що у ELAN SOFT LLP засновником був ОСОБА_3 , який має однакову адресу з ОСОБА_2 , та, на думку позивача, може бути її батьком, при цьому ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є засновниками кредитора ФГ «Дінекс Агро». 
Так, листом Одеська митниця Держмитслужби повідомила, що Фірма «Давос» у формі ТОВ за період з 01.01.2016 по 31.12.2020 здійснила митне оформлення товару: «Кукурудза жовта, українського походження, для промислової переробки, врожаю 2015р.». 
Арбітражним керуючим встановлено, що Боржником укладено контракти з Alex Grain LLP та з Imtex Commerce Limited щодо продажу продукції боржником, що підтверджено, також, електронними митними деклараціями.
Крім цього, Фірмою «Давос» у формі ТОВ, відповідно до митних декларацій, відправлялись товари до: VE SAN LTD STI SANCAKTEPE MAH, MILLET CAD.NO 5 SILIVRI/ISTANBUL - TURKEY GB SEA DYNASTY LIMITED (Suite B, 29 Harley Street, London W 1 G 9 QR, England) (адреса реєстрації ідентична з Alex Grain LLP) та іншим компаніям.
Відповідно до довідки, наданої керівником Фірми "ДАВОС" у формі ТОВ ОСОБА_1 у справі про банкрутство за № 916/2650/19, станом на 30.09.2019 наявна дебіторська заборгованість перед Фірмою "ДАВОС" у формі ТОВ становить 13 713 683,93 гривні, а саме: ALEX GRAIN LLP (контракт № DAV-AG-150225-В fob від 05.02.2015 р.) 12 469 987,95 гривень (517 796,24 дол. США); IMTEX COMMERCE LIMITED (контракт № 22/15 TEO від 22.06.2015р.) - 306 368,97 гривень (12 721,48 дол. США); ELAN SOFT LLP (контракт № 01/07/17/3 від 01.07.17) - 937 327,01 гривень (38 921,00 дол. США).
Позивачем встановлено, що учасником ОСОБА_4 є з 16.04.2014 - ОСОБА_5 , учасником ELAN SOFT LLP є з 01.03.2018 ОСОБА_5 . Також, як зазначено Позивачем, наявний документ від 04.03.2017 про призначення учасником ELAN SOFT LLP Олександра Пєткова по 01.03.2018.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.07.2016 по справі № 916/2498/15 стягнуто з ALEX GRAIN LLP (Suite B, 29 Harley Street London W1G 9QR, England) на користь Фірми „Давос” у формі товариства з обмеженою відповідальністю (65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова, буд. 23 "А", кв. 9, код ЄДРПОУ 22471496) заборгованість у розмірі 12 847 846,13 грн. суму основного боргу, 256 956,00 грн. пені.
Таким чином, Позивачем зазначено, що ОСОБА_1 було реалізовано продукцію іноземній компанії, якою здійснювалось керування, не відображено у фінансовій звітності активи у даній іноземній компанії, не повернуто кошти Фірмі «Давос» у формі ТОВ, у подальшому подано позов про стягнення на користь Фірми «Давос» у формі ТОВ з іноземної компанії, щодо якої здійснював керування. Тому, на думку позивача, дані дії свідчать про свідоме виведення майна, неповернення коштів та уникнення від сплати заборгованості перед кредиторами у справі про банкрутство.
У Постанові ВС від 13.05.2025р. по справі №903/988/20(903/177/24) з приводу покладення субсидіарної відповідальності викладено наступну правову позицію: «Неплатоспроможність боржника сама по собі не означає, що боржник доведений до банкрутства, та не доводить автоматично вину засновника боржника. Необхідна сукупність обставин, що утворюють склад відповідного правопорушення (зокрема доведення боржника до банкрутства його засновником (учасником, керівником тощо), недостатність майна / активів у складі ліквідаційної маси для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів та розмір субсидіарної відповідальності) повинна бути підтверджена доказами, які відповідають засадам належності, допустимості, достовірності та вірогідності, передбаченим статтями 76-79 ГПК України. До таких доказів належать, зокрема, звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника, висновок про наявність або відсутність ознак доведення боржника до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство за результатом його проведення, складені відповідно до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства та доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14 (далі – Методичні рекомендації), тощо.»
Встановлення підстав для субсидіарної відповідальності можливе лише за умови наявності заборгованості та неспроможності її погашення боржником. Тобто, в питанні притягнення до субсидіарної відповідальності окрім взаємозв`язку між правочинами та неможливістю задовольнити вимоги кредиторів, важливим є питання також моменту виникнення неплатоспроможності боржника, який може бути виражено в аналізі фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ліквідатором підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами та настанням відповідних негативних наслідків. Дата виникнення неплатоспроможності має ключове значення для оцінки дій посадових осіб, як таких, що спричинили збитки або банкрутство. Без встановлення цієї дати чи періоду суду неможливо визначити чи могли бути вжиті заходи для запобіганню банкрутству, оцінити з якого моменту дії/бездіяльність керівництва суперечили інтересам кредиторів та встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками. 
Однак, судом встановлено, що боржником вчинялись дії щодо стягнення дебіторської заборгованості, як Позивачем і зазначено, Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.07.2016 по справі № 916/2498/15 стягнуто з ALEX GRAIN LLP на користь Фірми „Давос” у формі товариства з обмеженою відповідальністю заборгованість у розмірі 12 847 846,13 грн. 
Також, як встановлено судом, кредиторська заборгованість боржника складається з:
1. ТОВ „ВІМЕКСІМ ТРЕЙД” - 3842,00 грн. – 1 черга (судові витрати), 1243930, 02 грн. – 4 черга (основний борг). 
Борг підтверджено Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.08.2019р. по справі №916/195/18, Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.09.2018р. по справі №916/801/18, а також видатковими накладними укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю „Вімексім” та Фірмою „Давос” у формі Товариства з обмеженою відповідальністю №РН-0000033 від 23.09.2016р., №РН-0000034 від 26.09.2016р., №РН-0000079 від 29.12.2016р., №РН-0000001 від 13.01.2017р., №РН-0000002 від 16.01.2017р., №РН-0000003 від 18.01.2017р., №РН-0000008 від 06.02.2017р., №РН-0000009 від 16.03.2017р., згідно яких загальна вартість майна, що перебуває на зберіганні боржника становить 4222979, 50 грн., а також вимогою від 30.10.2019р.;
2. ТОВ „ВІМЕКСІМ” – 3842,00грн. - 1 черга (судові витрати), 9253103,43 грн. – 4 черга (основний борг), 34349,17 грн. – 6 черга (неустойка(пеня, штраф).
Борг підтверджено Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.04.2019р. по справі №916/271/18, яким зобов`язано Фірму „Давос” у формі ТОВ повернути ТОВ „ВІМЕКСІМ ТРЕЙД” 281,49 т ячменю 3-го класу, українського врожаю 2016р., переданого на зберігання відповідно до складської квитанції на зерно №18 від 14.12.2016р. В подальшому, ухвалою Господарського суду Одеської області змінено спосіб і порядок виконання рішення, а саме: стягнуто з Фірми ДАВОС" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ ТРЕЙД" 1 154 109 грн. 00 коп. Згідно із договором цесії від 01.07.2019р. №3/2019 ТОВ „ВІМЕКСІМ ТРЕЙД” набуло право вимоги до Фірми ДАВОС" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на суму 12391,16 грн.;
3. Державне підприємство "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" – 3842,00 грн. – 1 черга (судові витрати), 226467,79 грн. – 4 черга (основний борг).
Борг підтверджено договорами №6Д від 12.05.2009р., №27Д від 01.07.2011р., №6Д від 01.08.2018р., згідно яких Державним підприємством "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" надано послуги Фірмі “Давос” у формі ТОВ на загальну суму 226467,79 грн., що підтверджується актами наданих послуг. Державним підприємством "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" надіслано Фірмі “Давос” у формі ТОВ вимогу від 05.02.2019р. №9301/12-19;
4. Фермерське господарство «Дінекс-Агро» (68654, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Першотравневе, вул. Суворова, 1а, код ЄДРПОУ 32353803) на суму 7380990,31грн.
Борг виник за наступними договорами: договір поставки ячменя, врожай 2015 року, за № Я 20/12-2015-02 від 20.12.2015 р., зобов`язання за договором виконані частково на суму 938 200грн., станом на 01.05.2019р. виникла заборгованість у сумі 6 880 000грн.; договір № ПФД 0206-2017-01Д про надання поворотної фінансової допомоги від 02.06.2017 р., заборгованість виникла 02.06.2018р. на суму 300 000 грн.; договір № ПФД 1707-2017-01Д про надання поворотної фінансової допомоги від 17.07.2017 р., заборгованість виникла 17.07.2018р. на суму 500 000 грн.; договір № ПФД 2006-2017-01Д про надання поворотної фінансової допомоги від 20.06.2017 р., заборгованість виникла 20.06.2018р. на суму 200 000 грн.;
5. Головне управління ДПС в Одеській області на суму 9932,97 грн.
Вказана заборгованість Фірми «Давос» у формі ТОВ виникла в результаті нарахування Єдиного внеску №9244083452 від 18.10.2019р. на суму 923,97 грн., №99273836252 від 18.11.2019р. на суму 924 грн., №9303609472 від 17.12.2019р. на суму 924 грн., №9316599484 від 03.10.2020р. на суму 924 грн., №9018992219 від 11.02.2020р. на суму 1039,50 грн., №9047092054 від 11.03.2020р. на суму 1039,50 грн., №9067818200 від 01.04.2020р. на суму 1039,50 грн., №9095437114 від 04.05.2020р. на суму 1039,50 грн., №9122027130 від 01.06.2020р. на суму 1039,50грн., №9151651587 від 01.07.2020р. на суму 1039,50 грн.
Тобто, з аналізу кредиторської заборгованості вбачається, що борги Фірми “Давос” у формі ТОВ виникли перед кредиторами після виникнення дебіторської заборгованості, а тому дії, викладені в позовній заяві, щодо поставки товару іноземним контрагентам та подальша їх неоплатність не могли бути спрямовані на доведення боржника до банкрутства з метою уникнення сплати боргів, у зв`язку з чим вказані дії позивача не призвели до банкрутства підприємства, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями засновника та керівника та їх наслідками.
Крім того, Позивачем зазначено, що відповідно до виписки по рахунку АТ КБ «Приватбанк» за два місяці до прийняття рішення учасниками про звернення до господарського суду Одеської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, директором Фірми «Давос» у формі ТОВ Граммою О.В. було здійснено зняття з рахунку грошових коштів на суму 260000 грн. 00 коп.
П. 4 ст. 75 ГПК України, передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, рішенням суду по справі № 916/2650/19(916/3760/21) за позовом Фірми “Давос” у формі ТОВ (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 23-а, кв. 9, код ЄДРПОУ 22471496) в особі ліквідатора арбітражного керуючого Петрової Олени Євгенівни до відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення 260000,00 грн. в задоволенні позову відмовлено. У вказаному рішенні судом встановлено наявність у відповідача повноважень щодо зняття коштів з поточного рахунку позивача, а доводи позивача про безпідставне зняття грошових коштів з розрахункового рахунку не знайшли свого підтвердження.
Висновки щодо кола обставин (перелік яких не є вичерпним), які мають братися до уваги під час розгляду питання застосування субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство сформовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 по справі № 910/21232/16.
«Визначене нормами Закону про банкрутство правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.
Об`єктом вказаного правопорушення та захисту при покладенні субсидіарної відповідальності є права кредиторів на задоволення вимог до Боржника, що лишились незадоволеними у справі про банкрутство.
Суб`єктами правопорушення (субсидіарної відповідальності), що може бути покладена у справі про банкрутство за заявою ліквідатора, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (субєктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника.
При цьому Закон про банкрутство (чинний Кодекс України з процедур банкрутство -далі -Кодекс) не встановлює заборони для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі на керівника боржника, повноваження яких до та на час порушення/здійснення провадження у справі про банкрутство припинились, оскільки одним із визначальним для цієї відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю цих осіб та наслідками у вигляді доведення боржника до банкрутства та банкрутства, за умови винних дій цих осіб (суб`єктивна сторона).
При цьому час, що минув з дати припинення повноважень щодо Боржника суб`єктів відповідальності до дати порушення справи про банкрутство Боржника, не є вирішальним чинником, що впливає на вирішення питання про покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності.
Суд також враховує, що чинне законодавство не пов`язує можливість покладення субсидіарної відповідальності в порядку частини 5 статті 41 Закону про банкрутство на третіх осіб з наявністю вироку у кримінальній справі щодо цих осіб про встановлення в їх діях (бездіяльності) кримінального правопорушення, оскільки в цьому випадку особи в силу спеціального припису Закону про банкрутство притягуються до цивільної відповідальності у формі стягнення.
Щодо об`єктивної сторони порушення для покладення на суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, то на відміну від норм Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, в нормах яких законодавець конкретно навів диспозицію кримінального та адміністративного порушення за порушення норм законодавства про банкрутство (зокрема, з доведення до банкрутства, за які особа притягається до кримінальної відповідальності), норми частини п`ятої статті 41 Закону про банкрутство хоча і містять диспозицію (зміст) правопорушення - "доведення до банкрутства", за яке передбачена "санкція" у вигляді субсидіарної відповідальності, однак не конкретизують дії/бездіяльність суб`єктів цієї відповідальності, які вказують/доводять на його існування.
Для вирішення питання щодо кола необхідних і достатніх обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, Суд, виходячи з диспозиції частини 1 статті 215 Господарського кодексу України та частини п`ятої статті 41 Закону про банкрутство, та з урахуванням підстав для порушення справи про банкрутство (стаття 1, частина третя статті 10, стаття 11 Закону про банкрутство), дійшов висновку про необхідність конкретизації об`єктивної сторони правопорушення з доведення до банкрутства/банкрутства з вини відповідальних суб`єктів, за які покладається субсидіарна відповідальність, виходячи, зокрема із сукупності таких обставин щодо Боржника та дій (бездіяльності) відповідальних суб`єктів:
1) вчинення суб`єктами відповідальності, за відсутності у боржника будь-яких активів, будь-яких дій/бездіяльності, направлених на набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення (вказівка на вчинення/вчинення правочину без наміру його реального виконання боржником через відсутність матеріальних, фінансових, інформаційних, технічних, кадрових ресурсів; невиконання податкових зобов`язань, бездіяльність щодо стягнення дебіторської заборгованості тощо); при цьому не забезпечені реальними активами внески до статутного фонду боржника, активами не вважаються;
2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівка на вчинення/вчинення майнових дій з виведення активів боржника за наявності у боржника заборгованості та за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржника (що вказує на мету - ухилення від погашення боржником заборгованості та її збільшення);
3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівка на вчинення дій/бездіяльності з набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника в один і той же період часу (податковий період тощо) або з незначним проміжком часу з прийняттям рішення, вказівкою на вчинення/вчиненням майнових дій з виведення активів боржника за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржником.»
Враховуючи вищевикладене, що позивачем не надано доказів вжиття чи невжиття заходів керівником боржника для покращення фінансового стану, не доведено вини у діях засновника під час участі та здійсненні господарської діяльності у товаристві Боржника; відсутні докази вчинення правопорушень та вчинення дій, у тому числі щодо заволодіння майном та грошовими коштами Боржника, прийняття рішень, що спрямовані на зменшення активів Боржника, що призвели до банкрутства Боржника; не встановлено порушень закону в частині розпорядження своїми частками у статутному фонді Боржника шляхом їх продажу іншій особі, ліквідатором Боржника не надано до суду належних доказів підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства, що є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.
Враховуючи здійснені судом висновки про відмову у задоволенні заявлених вимог, суд зазначає, що судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-
ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви по справі №916/2650/19(916/4112/25) за позовом Фірми “Давос” у формі ТОВ (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 23-А, кв. 9, код ЄДРПОУ 22471496) в особі ліквідатора Шаргородського Д.В. до відповідачів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про покладення субсидіарної відповідальності на суму 18160299,69грн. – відмовити. 

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua
Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання його повного тексту і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повний текст рішення складено 02.03.2026р. 

Суддя В.Д. Найфлейш