ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
22.04.2026	Справа № 910/14200/25	
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ»
до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» 
про стягнення страхового відшкодування у розмірі 126 955, 98 грн
Суддя Я.А.Карабань
Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: 

Товариство з додатковою відповідальністю «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» (надалі - відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 126 955,98 грн.
Позовні вимоги, з посиланням на ст. 25, 108 Закону України «Про страхування», ст. 4, 22, 35, 36, ст. 4, 22, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 993, 1166, 1188 Цивільного кодексу України, обґрунтовані тим, що позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки відповідальність власника транспортного засобу, водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі № 910/14200/25. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).
05.12.2025 від МТСБУ, на виконання вимог ухвали суду, надійшли відомості щодо умов укладеного відповідачем страхового договору (полісу).
Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.
Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 24.11.2025, яка відповідно до повідомлення про доставку електронного листа була отримана відповідачем 25.11.2025 о 19:03 год.
Частиною 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Згідно з абз. 2 ч. 6 цієї статті, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.
За відсутності відзиву від відповідача суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.
Беручи до уваги наведене вище та відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність у матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання) за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.07.2024 між позивачем (надалі - страховик) та ОСОБА_1 (надалі - страхувальник) укладено договір страхування наземних транспортних засобів № 208.24.03213 (надалі - договір), відповідно до п. 4.1. індивідуальної частини договору, застрахований транспортний засіб «Cherry Tiggo 4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно з п. 7-8 індивідуальної частини договору, сума страхового відшкодування складає 459 000, 00 грн, франшиза за ДТП - 0, 50 % від страхової суми.
Відповідно до п. 9 індивідуальної частини договору, він діє з 00:00 год 12.07.2024 до 23:59 год 11.08.2025.
21.06.2025 о 14:35 год, у м. Києві по вул. Радунській в напрямку вул. Градинської, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Opel Insignia» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на транспортний засіб «Chery Tiggo 4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками та тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12.08.2025 у справі №754/12371/25 визнано винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 
Вказана дорожньо-транспортна пригода призвела до пошкодження, зокрема, застрахованого позивачем транспортного засобу «Chery Tiggo 4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
24.06.2025 страхувальник звернувся до позивача із заявою, у якій просив здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної транспортному засобу «Chery Tiggo 4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталась 21.06.2025.
Відповідно до рахунку-фактури № ВР-0001184 від 05.07.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАВТО ГОЛОСІЇВСЬКИЙ», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Chery Tiggo 4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 129 250, 98 грн (а.с. 51).
З урахуванням протоколу огляду транспортного засобу від 05.07.2025 (а.с.22), а також враховуючи рахунок-фактури № ВР-0001184 від 05.07.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАВТО ГОЛОСІЇВСЬКИЙ» (а.с. 51), страховим актом № 3.25.02855-1 від 11.07.2025 (а.с.54) наведену вище дорожньо-транспортну пригоду визнано страховим випадком та вирішено здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 126 955, 98 грн (129 250, 98 грн (вартість ремонту) - 2 295, 00 грн (0, 50 % франшиза від страхової суми) на користь страхувальника.
Відповідно до платіжної інструкції № 6581366439 від 11.07.2025 позивач перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАВТО ГОЛОСІЇВСЬКИЙ» грошові кошти в розмірі 126 955, 98 грн (а.с.55). 
Отже, у відповідності до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, у зв`язку із настанням страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в загальному розмірі 126 955, 98 грн.
Відповідно до полісу серії ЕР № 222123285 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільна правова відповідальність водія автомобіля «Opel Insignia» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на час настання ДТП була застрахована у відповідача із встановленим розміром франшизи - 0, 00 грн та страховою сумою за шкоду майну в розмірі 160 000, 00 грн (а.с.56).
11.08.2025 позивач засобами електронного зв`язку звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за вих. № 3.25.02855 від 11.08.2025, у якій просив останнього здійснити виплату страхового відшкодування в порядку суброгації в сумі 126 955, 98 грн, що підтверджується роздруківкою з електронної пошти (а.с.58).
Проте, відповідач відповіді на заяву позивача не надав та суму страхового відшкодування позивачу не сплатив.
Враховуючи наведене вище, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 126 955, 98 грн.
Відповідно до ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, в таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди в межах виплаченої суми.
Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою на користь потерпілої особи страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої в деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.
Як убачається з матеріалів справи, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Opel Insignia» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована відповідачем на підставі полісу серії ЕР № 222123285 із страховою сумою за шкоду майну в розмірі 160 000, 00 грн та франшизою - 0, 00 грн.
Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач у силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», з урахуванням положення п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», набув права вимоги до відповідача.
У даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності транспортного засобу «Opel Insignia» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , тобто особи, яка визнана винною в ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах страхової суми за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
У зв`язку з тим, що відповідач не сплатив суму страхового відшкодування позивачу, останній звернувся до суду з позовом про стягнення 126 955, 98 грн суми виплаченого страхового відшкодування. 
Судом враховано, що 01.01.2025 введено в дію Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 3720-IX, а також визнано таким, що втратив чинність з дня введення в дію цього Закону, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV.
Пунктом 6 розділу VI Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 3720-IX (діяв на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами.
Матеріалами справи підтверджується, що власник пошкодженого транспортного засобу уклав договір страхування № 208.24.03213 від 10.07.2024 до набрання чинності Закону України №3720-ІХ.
Крім того, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Opel Insignia» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом ЕР № 222123285, який був укладений у 2024 році.
Зважаючи на викладене, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. 
Згідно із ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до рахунку-фактури № ВР-0001184 від 05.07.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАВТО ГОЛОСІЇВСЬКИЙ», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Chery Tiggo 4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 129 250, 98 грн.
Відтак, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування, з урахуванням суми франшизи, згідно з платіжної інструкції від 11.07.2025 № 6581366439 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАВТО ГОЛОСІЇВСЬКИЙ» у розмірі 126 955, 98 грн (129 250, 98 грн (вартість ремонту) - 2 295, 00 грн (франшиза).
Доказів сплати відповідачем суми страхового відшкодування позивачу в розмірі 126 955, 98 грн матеріали справи не містять та відповідачем, у порядку передбаченому ГПК України, суду таких доказів не надано.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи та в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 126 955, 98 грн підлягає задоволенню повністю. 
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 126 955, 98 грн страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 86, 129, 233, 237 - 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» (01033, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 69, ідентифікаційний код 19350062) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» (04073, місто Київ, проспект Бандери Степана, будинок 22, ідентифікаційний код 36086124) 126 955 (сто двадцять шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять грн 98 коп. страхового відшкодування та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.
3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.
4. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань