Справа № 577/918/26 
Провадження № 1-кп/577/256/26 

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

12 березня 2026 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області  
в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 , 
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12026200450000053 від 16 січня 2026 року по обвинуваченню 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Троїцьк Челябінської області рф, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, не працюючого, раніше судимого: 30.06.2023 Конотопським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 4, ст. 122 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі. 22.01.2025 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харків на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнений від покарання за ст. 185 ч. 4 КК України у вигляді позбавлення волі та вважити засудженим за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30.06.2023 за ст. 122 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнився 26.05.2025 по відбуттю строку покарання, маючий не зняті та не погашені судимості у встановленому законом порядку,
за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, відповідно до постанов Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.12.2025, 10.12.2025 за вчинення домашнього насильства стосовно своєї матері ОСОБА_5 , у порушенні вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушенні вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своїй матері – ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї матері – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою проживає в одному помешканні за адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до психологічних страждань останньої, вчиненому за наступних обставин.
Так, згідно постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.12.2025 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за те, що 18.11.2025 о 17.20 ОСОБА_4 перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , умисно ображав нецензурною лайкою та штовхав матір ОСОБА_5 , чим завдав шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.
Крім того, згідно постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2025 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за те, що 26.11.2025 о 19.30 ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , умисно висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, давав стусани своїй матері ОСОБА_5 , чим завдав шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.
Крім того, 15.01.2026 близько 22.00 години ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкала і перебувала його мати ОСОБА_5 діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи свою перевагу у фізичній силі, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, почав вчиняти стосовно матері ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилося у застосуванні принизливої для матері ненормативної лексики, моральних образ, та діями, пов`язаними зі змістом приниження честі та гідності, неповаги до неї як до особистості, тим самим викликаючи у ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку та життя, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_5 .
Унаслідок систематичного вчинення психологічного насильства, протягом тривалого часу, відчуваючи страх та занепокоєння, 16.01.2026 заради уникнення подальшого психологічного насильства стосовно ОСОБА_5 звернулася до поліції з відповідною заявою про вчинення домашнього насильства.
Згідно висновку судової психологічної експертизи №23 від 27.01.2026 конфліктна та агресивна поведінка ОСОБА_4 (в тому числі в період з 03.12.2025 по 16.01.2026) постає для ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , психотравмуючою, викликає формування й фіксацію негативних психоемоційних змін досліджуваної. На даний час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває в стані психоемоційної напруги, відчуває негативно забарвлені переживання, знесилення, безнадії, відмічаються скарги на погіршення соматичного та загального морального стану, знижений настрій, відчуття розгубленості. Описані обставини зумовлюють порушення нормальної життєдіяльності та відпочинку літньої особи, викликають ознаки співзалежної поведінки у вигляді зниження самооцінки, знецінення власних інтересів, супроводжуються напругою від обмеження незалежності, потребою відстоювання власних установок, блокуванням потреби досягнення цілей, постійними конфліктними умовами, необхідністю систематичного залучення додаткових ресурсів для відновлення самовладання, чим суттєво впливають на її звичну життєдіяльність, істотно знижують загальну якість життя, спричиняють (в тому числі в період з 03.12.2025 по 16.01.2026) інтенсивні психологічні (моральні) страждання. Умови ситуації, яка розглядається в рамках даного кримінального провадження, та їх наслідки постають для ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , інтенсивно та тривало психотравмуючими. 
Тим чином, за вищевикладених фактичних обставин ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, при обставинах викладених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, зазначеного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Пояснив, що він останній час проживав у своєї матері за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки його співмешканка вигнала з дому. У ним з матір`ю виникали постійно конфлікти через житло. Відносно нього складалися протоколи про адміністративне правопорушення за вчинення домашнього насильства відносно його матері. Працівник поліції пояснювали про наслідки вчинення правопорушень. Крім того, 03.12.2025, 10.12.2025, 15.01.2026 він сварився зі своєю мамою, висловлювався в її бік нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою. Підтвердив, що зловживає спиртними напоями і всі сварки відбувалися, коли він перебував в стані алкогольного сп`яніння.
У судове засідання потерпіла ОСОБА_5 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, цивільний позов заявляти не буде, просить призначити покарання пов`язане з позбавленням волі.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого.
Суд вважає доведеним долученими до обвинувального акту доказами факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.
З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_6 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів та судових витрат у провадженні. Крім того судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.
Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ст.126-1 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 складену Конотопським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області Міністерства юстиції України з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, у т.ч. зазначення у ній: «беручі до уваги інформацією, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (в т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції». 
Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він раніше неодноразово судимий, більше 7 разів, має не зняті та не погашені судимості у встановленому законом порядку, звільнився 26.05.2025 року з місць позбавлення волі, вчинив нове кримінальне правопорушення через незначний проміжок часу після відбування покарання, що свідчить про небажання встати на шлях виправлення, з 17.09.2013 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом хронічний алкоголізм, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, характеризується негативно за місцем проживання, перебуває на профілактичному обліку в Конотопському РВП ГУНП в Сумській області як сімейний кривдник. 
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».
Отже, виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 характер вчинених ним дій та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а також думку потерпілої, яка просить призначити покарання пов`язане з позбавлення волі, вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів для ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст.126-1 КК України,
На думку суду, дане покарання відповідає інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень іншими особами.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов не заявлено. Речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, призначивши покарання у виді 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.   

Суддя                 ОСОБА_1