ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-з/821/14/26	Доповідач в апеляційній 	
Справа № 2-1414/10	інстанції Сіренко Ю.В.	

ДОДАТКОВА  ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року	  	

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л., Василенко Л.І.,

учасники справи: 

скаржник – Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ»,

заінтересована особа – старший державний виконавець Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Теліженко Валерія Олександрівна,

особа, яка подає апеляційну скаргу – Черкаський відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на дії старшого державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Теліженко Валерії Олександрівни,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 17.11.2025 скаргу ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» задоволено.
Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Теліженко Валерії Олександрівни у частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 76532917 від 24.10.2025.
Зобов`язано старшого державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Теліженко Валерію Олександрівну або іншу посадову особу відновити виконавче провадження ВП № 76532917 з примусового виконання виконавчого листа від 01.04.2011 у цивільній справі № 2-1414/10 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 394п/99/2008-980 від 07.08.2008 у розмірі 55964,98 грн, судовий збір у розмірі 559,64 грн та витрати на ІТЗ у розмірі 120 грн.
Стягнуто з Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Черкаським відділом державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України через підсистему «Електронний суд» було подано апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та винести нове рішення, яким відмовити ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» у задоволенні скарги в повному обсязі.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 20.01.2026 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 17.11.2025 у даній справі залишено без змін.
27.01.2026 ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» засобами поштового зв`язку подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в розмірі 13000 грн.
Перевіривши доводи заяви про розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, враховуючи таке.
Згідно з положеннями ч. 1, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Зазначений висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 306/1198/17 від 08.04.2020.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Так, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» у відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу, які просило стягнути зі скаржника.
Повний текст постанови Черкаського апеляційного суду було складено 23.01.2026.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення було подано 27.01.2026, тобто в строк, визначений статтею 141 ЦПК України.
Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати – без повідомлення учасників справи.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Норми вказаної статті не встановлюють для суду обов`язку викликати учасників справи у судове засідання, а такі виклики суд здійснює у разі необхідності. Враховуючи, що подана заява стосується розподілу понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів не вбачає підстав для виклику учасників справи для розгляду заяви.
Відповідно до статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником скаржника надано такі документи: Договір № 01/05-23 про надання правової (правничої) допомоги від 01.05.2023; Додаток № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/05?23 від 01.05.2023; Акт про надання правової допомоги № 2701-26 від 27.01.2026 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/05-23 від 01.05.2023; копію ордера на надання правничої допомоги серії АЕ № 1421262 від 24.12.2025; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно з актом про надання правової допомоги від 27.01.2026, адвокатом Чміль Ю.В. надано такі послуги з професійної правничої допомоги:
1) ознайомлення з матеріалами справи апеляційної скарги за наданим пакетом документа Клієнтом, аналіз наданих документів, ознайомлення з судовою практикою та визначення перспективи справи (1 год) – 1500 грн;
2) складання відзиву на апеляційну скаргу, у тому числі формування пакету документів для подання додаткових пояснень з додатками для суду – 1500 грн;
3) гонорар за прийняття рішення на користь клієнта – 10000 грн.
Загальна вартість правничої допомоги, наданої адвокатом Чміль Ю.В. за цим актом становить 13000 гривень.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання послуг адвоката та понесення витрат на правову допомогу.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат слід враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Дослідивши надані заявником докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, надану скаржнику адвокатом Чміль Ю.В. в суді апеляційної інстанції, не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності та необхідних процесуальних дій сторони.
Враховуючи співмірність заявлених ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» судових витрат зі складністю справи, апеляційний суд зазначає, що підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу не потребувала значного часу та зусиль від адвоката, додаткового вивчення судової практики та аналізу правових норм, з огляду на те, що позиція сторони скаржника протягом усього розгляду даної справи є незмінною.
Беручи до уваги складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити витрати на оплату правової допомоги за вказані послуги до 4000 грн, які підлягають стягненню з Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».
Керуючись ст. ст. 33, 137, 141, 246, 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на дії старшого державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Теліженко Валерії Олександрівни задовольнити частково.
Стягнути з Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» 4000 грн понесених витрат на правову допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді  Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

Л.І. Василенко