Дата документу 26.03.2026
Справа № 334/957/26
Провадження № 2/334/1577/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя в складі: 
головуючого судді Баруліної Т.Є.
за участю секретаря Мохунь М.С.,
представника позивача Яцутка Г.М.,
представника відповідача Серьожечкіна О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу,
ВСТАНОВИВ:
05 лютого 2026 року до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя, через систему «Електронний суд», надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу.
В обґрунтування позову позивач вказує, що АТ «Запоріжгаз» є оператором газорозподільної системи, тобто суб`єктом господарювання, здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРС та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Таким споживачем є ОСОБА_1 .
Пунктом 7 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. 
Споживачем здійснюється фактичне споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про фінансовий стан споживача, що є документальним підтвердженням споживання природного газу. 
Згідно п. 2.1. Договору, за цим Договором Оператор ГРМ (Заявник) зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, проте свої зобов`язання щодо оплати за надані АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» послуги розподілу природного газу Боржник не виконує, внаслідок чого за період з січня 2020 року по грудень 2025 року по особовому рахунку № НОМЕР_2 обліковується заборгованість перед АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» у сумі 7683,30 грн.
Зважаючи на вищевикладене позивач просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за розподіл природного газу за період з 01.01.2020 по 31.12.2025 на користь АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» в сумі 7683,30 грн. та судові витрати.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2026 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу роз`яснено право подати відзив у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України.
03.03.2026 року, ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд», подала ідентичні за змістом відзиви на позовну заяву, в яких просила відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначила, що позивач посилається на Типовий договір розподілу природного газу, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498 як на підставу виникнення правовідносин між Позивачем та Відповідачем. Позовні вимоги до Відповідача обґрунтовує умовами зазначеного Типового договору. Позивач не додав до позову підписану Відповідачем заяву-приєднання. Не надав доказів направлення такої заяви-приєднання Відповідачу. Не надав доказів сплати рахунку Позивача Відповідачем. Не надав документального підтвердження споживання Відповідачем природного газу. Доданий до позову документ «Довідка про фінансовий стан споживача», на який Позивач посилається як на доказ фактичного споживання, за будь-яких обставин не може розглядатися як доказ того що Відповідачем дійсно здійснювалося споживання природного газу. Довідка не підтверджена первинними документами. В довідці відсутнє будь яке посилання на те, що вона складена Позивачем або має будь-яке відношення до Позивача. Виходячи зі змісту копії документу, оригінал цього документу підписано особою, ( фахівець (с балансування) ОСОБА_2 ), приналежність якої до посадових, службових осіб Позивача не встановлена, не зазначена у документі, не підтверджена будь-якими іншими засобами доказування. Тому не доведено, що цей документ має будь-яке відношення до справи, яку розглядає суд. Документ не є підтвердженням фактичного споживання природного газу Відповідачем, не є доказом наявності боргу Відповідача. Не є підтвердженням розміру боргу. Також зазначила, що в позові позивач просить стягнути заборгованість за розподіл природного газу за період з 01.01.2020 по 31.12.2025. Позивачем пропущено строк позовної давності щодо пред`явлення вимог по оплаті за період з 01.01.2020 по 31.01.2023 р.
Також, 03.03.2026 року, ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд», подала заява про застосування строку позовної давності в якій просила застосувати наслідки спливу позовної давності щодо вимог Позивача по оплаті вартості послуг, нарахованих з січня 2020 року по січень 2023 року включно. Заява обґрунтована тим, що позивач наполягає що він нараховував плату за кожен календарний місяць починаючи з січня 2020 року і оплата мала бути здійснена до 20 числа місяця, в якому вона нарахована. Оскільки нарахування здійснювались Позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати для кожного щомісячного нарахування. Перебіг строку загальної позовної давності по оплаті послуг за січень 2020 року розпочався 21 січня 2020 року та закінчився 20 січня 2023 року. Перебіг строку загальної позовної давності по оплаті послуг за лютий 2020 року розпочався 21 лютого 2020 року та закінчився 20 лютого 2023 року. Аналогічно визначаються строки для кожного наступного місяця. І нарешті перебіг строку загальної позовної давності по оплаті послуг за січень 2023 року розпочався 21 січня 2023 року та закінчився 20 січня 2026 року. Позовну заяву Позивача подав до суду в системі «Електронний суд» 05 лютого 2026 року. Таким чином, на час подання позову до суду Позивачем пропущено строк позовної давності щодо пред`явлення вимог по оплаті послуг з січня 2020 року по січень 2023 року включно.
04.03.2026 року, через систему «Електронний суд», представник позивача Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», подав відповідь на відзив, в якому вказав предметом доказування у справі є наявність та розмір боргу Відповідача перед Позивачем за послуги з розподілу природного газу. Довідка про фінансовий стан споживача містить інформацію про кількість (об`єм) природного газу, спожитого ОСОБА_1 та містить помісячний розрахунок із зазначенням дати, показників лічильника та розміру щомісячних нарахувань. Отже, даний документ містить інформацію щодо предмета доказування, а тому є належними доказом. Жодних особливостей щодо доказування наявності та розміру заборгованості споживача за послуги з розподілу природного газу та об`єму спожитого газу закон не встановлює. Довідка про фінансовий стан споживача підписана особою, яка її сформувала, містить інформацію, яка відома Позивачу як оператору газорозподільної системи, а тому відсутні підстави для висновку про недопустимість цього доказу. При цьому, Відповідач жодних доказів на спростування факту споживання природного газу без сплати за послуги з його розподілу не надав. З вищевикладеного слідує і необґрунтованість тверджень Відповідача про відсутність укладеного договору розподілу природного газу, оскільки фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глава 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Звертаємо увагу Суду, що Відповідач передавав показники лічильника газу, чим підтверджував споживання природного газу. Також зазначив, що заява відповідача щодо застосування спливу строків позовної давності, не підлягає задоволенню, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу, тому строки позовної давності також були зупинені. 4 вересня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 № 4434-IX. Закон №4434 набрав чинності з 04.09.2025, саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності
09.03.2026 року, ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд», подала заперечення на відповідь на відзив, в яких вказала, що Довідку про фінансовий стан споживача не можливо розглядати як доказ, який документально підтверджує споживання природного газу. Позивачем не надано доказів, коли, яким способом і які саме покази лічильника газу передавав відповідач.
26.03.2026 року, через систему «Електронний суд», представник позивача Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» подав клопотання про доручення доказів в якому просив долучити до матеріалів справи заяву споживача про проведення перерахунку від 05.09.2019 року. 
Представник позивача Яцутко Г.М. в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. 
Представник відповідача Сєрьожечкін О.В. в судовому засіданні підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву та заяві про застосування строків позовної давності, тому просив відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Взаємовідносини між оператором ГРМ та споживачем щодо розподілу природного газу, підстави проведення донарахування об`ємів природного газу та їх вартості, врегульовано спеціальними актами законодавства - Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494.
Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (Закон України «Про ринок природного газу»).
Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.
Встановлено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу.
Відповідно ч.1,2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способу захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
У відповідності до п. 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.
Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРС та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641,642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Статтею 1 Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживач природного газу (споживач) – фізична особа, фізична особа – підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки №461406762 від 23.01.2026 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . (а.с.6)
Отже, ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу за адресою: квартира АДРЕСА_2 .
Відповідно пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ, згідно п.5 Глави 6 Розділу 5 в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу.
Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Згідно п.2.1 Типового договору розподілу природного газу, який затверджено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року №2498, за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.
Відповідно п.6.1 Типового договору розподілу природного газу оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.
Відповідно п.6.4 Типового договору розподілу природного газу розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Відповідно абзацу 2 п.6.6 Типового договору розподілу природного газу споживачі зобов`язанні здійснювати оплату до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу.
Суд критично оцінює доводи відповідача, яка у відзиві зазначала, що не доведено факт укладання між нею та позивачем договору розподілу природного газу.
Так, відповідачкою ОСОБА_1 здійснюється споживання природного газу за адресою: квартира АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_2 , кількість зареєстрованих осіб - 2, що підтверджується копією довідки про фінансовий стан споживача з якої вбачається факт користування послугами позивача.
Вказані обставини підтверджують факт приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу, який затверджено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року №2498, а отже Типовий договір розподілу природного газу є укладеним.
Відповідно до ст. 322 ЦК України, Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Станом на 30.12.2025 року відповідачка ОСОБА_1 має заборгованість за розподіл природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.02.2020 року по 30.12.2025 року в сумі 7683 грн., що підтверджується копією довідки про фінансовий стан споживача. (а.с.15)
При цьому, суд погоджується з позицією представника позивача, що Предметом доказування у справі є наявність та розмір боргу Відповідача перед Позивачем за послуги з розподілу природного газу. Довідка про фінансовий стан споживача містить інформацію про кількість (об`єм) природного газу, спожитого ОСОБА_1 та містить помісячний розрахунок із зазначенням дати, показників лічильника та розміру щомісячних нарахувань.
Отже, даний документ містить інформацію щодо предмета доказування, а тому є належними доказом. 
Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що відповідач, як споживач природного газу, в порушення вимог Кодексу газорозподільних систем, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про ринок природного газу», не сплачувала своєчасно і в повному обсязі належні платежі за розподіл природного газу, в результаті чого по особовому рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.02.2020 року по 30.12.2025 року, утворилася заборгованість в сумі 7683 грн., яку відповідач добровільно не погасила, тому вона підлягає стягненню в судовому порядку. 
Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач просив застосувати позовну давність.
У главі 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.
Результат аналізу наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).
Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Суд звертає увагу відповідача, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540 IX.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12 46гс22). Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року. 
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року. 4 вересня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 № 4434-IX. Закон №4434 набрав чинності з 04.09.2025, саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності.
Отже, оскільки в цій справі станом на 02 квітня 2020 року позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за розподіл природного газу не спливла, то перебіг цього строку був зупинений до 4 вересня 2025 року. 
За таких обставин звертаючи з вказаним позовом до суду з вимогою про стягнення заборгованості за період з січня 2020 року по грудень 2025 року, позивач не пропустив строки позовної давності.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2359,60 грн. 
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 27, 76-83, 141, 258-259, 264-265, 268, 280-283, 289, 354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу– задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» заборгованість за розподіл природного газу за період з 01.01.2020 року по 31.12.2025 року в сумі 7683,30 грн. (сім тисяч шістсот вісімдесят три гривні 30 коп).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» судовий збір у розмірі 2359,60 грн. (дві тисячі триста п`ятдесят дев`ять гривень 60 коп.) 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення буде складено 31.03.2026 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України: 
Позивач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», код ЄДРПОУ 03345716, адреса: м. Запоріжжя, вулиця Заводська, буд. 7. 
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя:          Баруліна Т.  Є.