Справа № 752/27646/25 
Провадження №: 3/752/1026/26
ПОСТАНОВА
Іменем України

04 лютого 2026 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бойко О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ічня, Чернігівської обл., командира військової частини НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-14 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії КИ №26 від 04.11.2025 року, 02.05.2025 року підполковник ОСОБА_1 під час дії особливого стану, будучи військовою службовою особою, обіймаючи посаду командира військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно у порушення вимог розпорядження з логістичного забезпечення 12 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України від 02.05.2025 року №1553/р/дск щодо розміщення особового складу військової частини НОМЕР_2 та використання саме нежитлового приміщення загальною площею 9,0 кв.м. (будівля охорони при в`їзді на територію Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінічний санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташована за адресою: АДРЕСА_3), прийняв рішення згідно з яким недотримався договору оренди від 02.05.2025 року №80 та перевищив владу на надані йому службові повноваження, розмістивши особовий склад та військове майно військової частини НОМЕР_2 поза межами нежитлового приміщення загальною площею 9,0 кв.м. (будівля охорони при в`їзді на територію Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінічний санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташована за адресою: АДРЕСА_3) у наступних локаціях та приміщеннях, а саме: у 2 будівлях, виготовлених зі зрубу, у наметах 7 шт., у приміщенні спортивно-оздоровчого комплексу, яке використовується в якості укриття, а також адміністративному приміщенні, яке використовується для зберігання військового майна, тобто вчинив адміністративний проступок передбачений ч. 2 ст. 172-14 КУпАП. 
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Зазначив, що у 2024 році було рішення про пошук місць для розосередження особового складу, було вирішено розміститись саме в санаторії «ІНФОРМАЦІЯ_2», оскільки його територія 16 га, і знаходилась у лісі, що повністю підходило для військовий завдань та навчання особового складу. Що стосується дозволу на розміщення особового складу лише у двох приміщеннях, так це тому, що решта приміщень перебувала під арештом, і не можливо було юридично оформити договір. Був дозвіл Київської військової адміністрації, дозвіл директора санаторію на розміщення особового складу по всій території, окрім приміщень, які під арештом та опечатані. Особовий склад розмістився у двох приміщеннях на які був договір, а решта особового складу розмістились у палатках та бліндажах, які самі побудували. 
Додатково ОСОБА_2 відмітив, що розмістив особовий склад по території санаторію, щоб зберегти життя особового складу. Дійсно віддавав відповідний наказ, діяв в умовах небезпеки, ракетних обстрілів. Інші приміщення які були під арештом та на які не було договору оренди, не займав.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Боса І.В. в судовому засіданні відмітила, що її підзахисний виконував наказ вищого командування, приймав управлінські рішення в умовах воєнного (особливого) стану, за таких обставин в діях командира не може бути протиправності. Такі дії полягали у реалізації комплексу управлінських рішень, спрямованих на належне виконання покладених на нього службових обов`язків, а саме: - забезпечення розміщення особового складу ВЧ НОМЕР_2 з урахуванням вимог безпеки та умов воєнного стану, - охорону військового та іншого майна, у тому числі з метою запобігання його втраті, пошкодженню або незаконному використанню, - виконання завдань логістичного забезпечення, необхідних для належного функціонування ВЧ, - запобігання загрозам життю та здоров`ю військовослужбовців, що є безумовним пріоритетом у діяльності командира ВЧ. Зазначені управлінські рішення приймались не самостійно і не одноособово, а в межах вертикалі військового управління, на виконання наказів і розпоряджень вищих органів військового керівництва, у рамках особливого періоду та дії правового режиму воєнного стану, із залученням і погодженням відповідних військових та цивільних органів державної влади.
Таким чином, як вважає захисник, дії ОСОБА_1 були зумовлені об`єктивною необхідністю забезпечення обороноздатності держави, а тому в його діях були відсутні будь-які ознаки діяльності, самовільності або протиправності, що виключає можливість їх кваліфікації як перевищення влади чи службових повноважень та свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення. В підтвердження своєї позиції захисник надала суду письмові заперечення на протокол з детальною мотивацією. Просила суд закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.
Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Так, частиною 1 ст. 172-14 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень.
Частиною 2 ст. 172-14 КУпАП передбачено відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.
На переконання суду, викладені у протоколі дії ОСОБА_1 не утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, оскільки не узгоджуються із диспозицією зазначеної норми закону, позаяк характер дій службової особи при перевищенні влади або службових повноважень виражається у тому, що службова особа вчиняє те чи інше діяння по службі, яке не входить до її компетенції. Саме у цьому полягає принципова відмінність цього правопорушення від зловживання владою або службовими повноваженнями, при якому службова особа в межах її повноважень, визначених законом, використовує їх всупереч інтересам служби.
Перевищення влади проявляється в діях службової особи, яка, маючи владні повноваження стосовно підлеглих або більш широкого кола осіб, під час виконання своїх владних чи організаційно-розпорядчих функцій виходять за межі цих повноважень, може проявлятися виключно в активних діях та потребує чіткого встановлення, меж повноважень службової особи, нормативного акту, яким ці межі визначені, конкретних дій, які виходять за такі межі. Натомість у протоколі про адміністративне правопорушення від 04.11.2025 року не визначено межі повноважень командира військової частини НОМЕР_2 та не наведено жодної норми закону, статуту чи іншого нормативного акту, якою ці межі встановлюються, не конкретизовано, у чому саме полягав нібито «вихід за межі наданих повноважень».
Суд враховує та бере до уваги пояснення ОСОБА_1 в частині того, що перебування ВЧ НОМЕР_2 на території санаторію " ІНФОРМАЦІЯ_2 " здійснювалося за згодою власника майна та за погодженням компетентних органів, що підтверджується: - Дозволом ТОВ "Клінічний санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_2" від 12.09.2024 року на тимчасове використання земельної ділянки для потреб військової частини НОМЕР_2 ; - Назаком ТОВ "Клінічний санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_2" від 12.09.2024 року про надання відповідного дозволу; - Погодженням Київської міської військової адміністрації, № 001-1493 від 17.09.2024, яким КМВА не заперечила проти тимчасового розміщення особового складу ВЧ НОМЕР_2 на території санаторію "ІНФОРМАЦІЯ_2" за умови належного оформлення договорів, складання актів приймання-передачі, збереження майна та своєчасної оплати комунальних послуг; - Дозволом ТОВ "Клінічний санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_2" №43 від 28.10.2024 року на тимчасове використання території санаторію; - Листом АРМА № 5204/24-14-24/6.1 від 19.06.2024 року, в якому прямо зазначено можливість використання зазначених активів за призначенням для задоволення життєво необхідних потреб, у тому числі під час дії воєнного стану. Крім того був дозвіл директора санаторію на розміщення особового складу по всій території, окрім приміщень, які під арештом та опечатані. Особовий склад розмістився у двох приміщеннях на які був договір, а решта особового складу розмістились у палатках та бліндажах, які самі побудували. 
Він діяв з метою реалізації комплексу управлінських рішень, спрямованих на належне виконання покладених на ОСОБА_1 службових обов`язків, а саме: - забезпечення розміщення особового складу ВЧ НОМЕР_2 з урахуванням вимог безпеки та умов воєнного стану, - охорону військового та іншого майна, у тому числі з метою запобігання його втраті, пошкодженню або незаконному використанню, - виконання завдань логістичного забезпечення, необхідних для належного функціонування ВЧ, - запобігання загрозам життю та здоров`ю військовослужбовців, що є безумовним пріоритетом у діяльності командира ВЧ, він розмістив особовий склад по території санаторію, щоб зберегти життя особового складу. Дійсно віддавав відповідний наказ, діяв в умовах небезпеки, ракетних обстрілів. Інші приміщення які були під арештом та на які не було договору оренди, не займав. Дії ОСОБА_1 по розосередженню особового складу по території комплексу свідчать про необхідність, як командира, вжити заходів для забезпечення безпеки та збереження життя особового складу в умовах воєнного стану, а також зумовлені об`єктивною необхідністю забезпечення обороноздатності держави, спрямовані на досягнення легітимної публічної мети, вчиненні у межах службових повноважень та у спосіб, який відповідав конкретним умовам особливого періоду. Ці аргументи особою, що склала протокол, нге спростовано.
До протоколу як додаток додано акт огляду санаторію "ІНФОРМАЦІЯ_2" з фототаблицею, де зафіксовано місце розположення особового складу - тимчасові дерев`яні споруди, палатки та землянки, що підтверджує позицію ОСОБА_1 щодо місць розташування особового складу. При цьому, в матеріалах справи відсутні інші докази, показання свідків, фото відео докази, інші документи, які б підтверджували дані, викладені в протоколі. На фото взагалі відсутній особовий склад у приміщеннях, де заборонено було його розміщення. Також виглядає абсурдним твердження в протоколі, що командир ОСОБА_1 зобов`язаний був розмістити особовий склад ВЧ НОМЕР_2 , що складався з 903 осіб на 9-ти квадратних метрах, при цьому виконати і дотриматись вимоги інших нормативних актів щодо забезпечення безпеки особового складу, функціонування військової частини згідно її завдань, тощо. 
Отже, суддею у діях ОСОБА_1 не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, за якою його дії кваліфіковано органом, уповноваженим на складання протоколу.
При цьому, слід зазначити, що суд розглядає справу на підставі протоколу та у межах правової кваліфікації, зазначеної у протоколі.
Системний аналіз положень КУпАП свідчить про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, і суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства та яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України»).
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» від 30.05.2013 та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, суд дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись статтями 172-14, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О.В.Бойко