МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2026 р.  	№ 400/11787/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, просп. Богдана Хмельницького, 116А,м. Дніпро,Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49033, 	

треті особи	Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, 	

про	визнання протиправним та скасування рішення від 28.05.2025 року № 143250021326; зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту – Позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту - Відповідач), треті особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі по тексту – Третя особа) з вимогами про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.05.2025 року за №143250021326 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу спірні періоди роботи – 1 рік 2 місяці 3 дні та 9 років 0 місяців 28 днів;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 і подати у місячний строк звіт про виконання судового рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідачем не враховано періоди роботи записані в трудовій книжці НОМЕР_1 : з 27.04.1987 до 29.06.1988, з 08.07.1988 до 04.08.1997, оскільки не ідентифікується підпис відповідальної особи у записі про звільнення, печатка не придатна для сприйняття змісту. Позивач вважає, що таке рішення Відповідача є протиправним, таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення, а тому підлягає визнанню протиправним в судовому порядку.
Ухвалою від 05.11.2025 р. суд залишив позовну заяву без руху (головуючий суддя Мельник О.М.).
Недоліки позовної заяви Позивач усунув своєчасно і належним чином. 
Ухвалою від 17.11.2025 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (головуючий суддя Мельник О.М.).
02.12.2025 р. Відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що на час звернення за призначенням пенсії Позивач досяг повних 65 років. Згідно з документами, доданих до заяви про призначення пенсії, страховий стаж Позивача становить 07 років 03 місяці 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону № 1058. До загального стажу не зараховано періоди роботи з 08.07.1988 по 04.08.1997, оскільки не ідентифікується підпис відповідальної особи у записі про звільнення, печатка не придатна для сприйняття змісту, що є порушенням Інструкцій. У зв`язку із чим представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. 
01.12.2025 р. Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області подано пояснення третьої особи щодо позову, де вказано, що рішенням від 28.05.2025 року за №143250021326 Відповідач відмовив Позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, а отже, вказане рішення є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України.
Відповідно до наказу голови Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.02.2026 № 33-к суддю ОСОБА_2 відраховано зі штату Миколаївського окружного адміністративного суду у зв`язку зі звільненням його на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 17.02.2026 № 215/0/15-26 у відставку.
Згідно з розпорядженням керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справи №400/11787/25» було здійснено повторний автоматизований розподіл цієї справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею для розгляду цієї справи визначено суддю Лісовську Н.В.
Ухвалою суду від 24.02.2026 р. прийнято справу № 400/11787/25 до свого провадження та визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 260 КАС України (без виклику сторін).
27.02.2026 р. Відповідачем надано інформацію по справі, де зазначено, що раніше поданий Відзив на позовну заяву підтримує у повному обсязі.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:
20.05.2025 року Позивач звернувся до Головного управлінням ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон № 1058).
28.05.2025 року за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було розглянуто заяву Позивача про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 та прийнято рішення №143250021326, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Врахований страховий стаж Позивача склав 07 років 03 місяці 28 днів.
До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 08.07.1988 по 04.08.1997, згідно з трудовою книжкою від 12.05.1987 НОМЕР_2 , оскільки не ідентифікується підпис відповідальної особи у записі про звільнення, печатка не придатна для сприйняття змісту.
Позивачу не зараховано період роботи: з 08.07.1988 зарахований трактористом 3 класу в автомотопарку Державної птахофабрика «Каховська» (24.11.1992 р. реогранізована в птахосовхоз «Ювілейний»), 04.08.1997 звільнений. 
Позивач вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.05.2025 року за №143250021326 є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років з 01.01.2020 по 31.12.2020 за наявності страхового стажу не менше 27 років.
Починаючи з 01 січня 2019 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 – від 15 років.
На час звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повних 65років. 
Таким чином, для призначення пенсії Позивачу необхідно мати 15 років страхового стажу. Відповідачем визначено, що страховий стаж Позивача становить 07 років 03 місяці 28 днів. Саме відсутність 15 років страхового стажу стала підставою для відмови у призначенні пенсії.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Закону № 1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788), відповідно до ст. 56 якого, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі – Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
У трудовій книжці Позивача у всіх спірних періодах роботи зазначені номери і дати наказів, на підставі яких вони зроблені. Записи про звільнення з роботи засвідчені підписами відповідальних осіб та печатками підприємств.
Трудова книжка Позивача серії НОМЕР_2 вперше заповнювалась 12.05.1987 р. На той час діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. №162. За приписами вказаної Інструкції заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.
До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР та КЦСПС від 06.09.1973 р. № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.
З 29.07.1993 року порядок ведення трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення № 58 (надалі - Інструкція № 58).
Згідно п. 1.5 Інструкції № 58, питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства (далі - Постанова № 301).
Пунктом 4 Постанови № 301 встановлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а тому, не може впливати на його особисті права.
Як вбачається із записів трудової книжки від 12.05.1987 НОМЕР_2 :
- 08.07.1988 р. Позивач зарахований трактористом 3 класу в автомотопарк Державної птахофабрика «Каховська» (запис №3 на стор. 2-3), 
- 26.11.1988 р. Позивач переведений слюсарем по ремонту обладнання цеху батьківського гурту гусей (запис №4 на стор. 2-3),
- 24.11.1992 р. птахофабрика «Каховська» реогранізована в птахосовхоз «Ювілейний» (запис № 5 на стор. 4-5),
- 20.02.1996 р. у зв`язку з приватизацією птахосовхоз «Ювілейний» перейменовано в КСП «Ювілейний» (запис № 6 на стор. 4-5),
- 04.08.1997 Позивач звільнений у зв`язку із скороченням штату (запис № 7 на стор. 4-5).
Відповідно до п. 2.27 цієї Інструкції № 162 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.
Пунктом 4.1 Інструкції № 162 передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Згідно з пунктом 2.6 Інструкції № 162 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Таким чином, обов`язок щодо заповнення трудової книжки у цьому випадку покладався на власника або уповноважений ним орган, а не на працівника, як і обов`язок внести виправлення у спосіб, передбачений законодавством.
Отже, погана ідентифікація підпису відповідальної особи у записі про звільнення Позивача 04.08.1997, непридатність для сприйняття змісту печатки не є виною Позивача. 
Неналежне виконання своїх обов`язків відповідальними особами не може покладати на Позивача відповідальність у вигляді відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи та, відповідно, відмови у призначенні пенсії за віком.
Суд критично ставиться до тверджень Відповідача щодо неможливості зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу Позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вини Позивача в неналежному заповненні його трудової книжки немає, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.
Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 р. по справі № 754/14898/15-а.
З урахуванням викладеного, суд вважає протиправним не зарахування періоду з 08.07.1988 р. по 04.08.1997 р. до страхового стажу Позивача.
Отже, рішення Відповідача від 28.05.2025 року за №143250021326 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, та належить скасуванню, а відповідний період роботи з 08.07.1988 р. по 04.08.1997 р. (9 років 0 місяців 28 днів) належать зарахуванню до страхового стажу Позивача.
При цьому суд зазначає, що заявлений Позивачем спірний період з 27.04.1987 до 29.06.1988 року роботи трактористом-машиністом в Управлінні Каховського магістрального каналу врахований Відповідачем при розрахунку страхового стажу Позивача, що підтверджується наданою формою РС-право, а тому не підлягає повторному зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .
Пенсія, так само як і заробітна платня, є за своєю правовою природою взаємопов`язаними та рівнозначними формами соціального забезпечення, які виплачуються пенсіонерам та працівникам. Відмова відповідачів у призначенні позивачу пенсії порушує її право мирно володіти своїм майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відмова у призначенні пенсії істотно знижує рівень соціального забезпечення та фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених ст. 46 Конституції України, а отже є незаконною, порушує принципи справедливості та рівності громадян перед Законом та зменшує захищеність в умовах постійного зростання цін на товари та послуги.
Водночас, позовна вимога про зобов`язання призначити пенсію задоволенню не підлягає, оскільки зобов`язання зарахувати до стажу спірні періоди та повторно розглянути заяву про призначення пенсії з врахуванням висновків суду є достатнім способом захисту порушеного права позивача. Призначення та нарахування пенсії є дискреційними повноваженнями органів ПФУ, суд не має повноважень визначати всі необхідні умови для призначення пенсії, у тому числі обраховувати необхідний страховий стаж, та зобов`язувати органи ПФУ призначити пенсію.
Щодо позовної вимоги про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд уважає за необхідне вказати наступне.
Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.
Поряд з цим суд ураховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.
Приймаючи до уваги обставини цієї справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання цього судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням рішення у цій справі.
Отож ця позовна вимога задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов Позивача підлягає частковому задоволенню. 
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в загальній сумі 968,96 грн, відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 484,48 грн.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області – задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.05.2025 року за №143250021326 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49094, ідентифікаційний код 21910427) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до загального страхового стажу спірний період роботи з 08.07.1988 р. по 04.08.1997 р.
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49094, ідентифікаційний код 21910427) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) від 20.05.2025 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду. 
5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49094, ідентифікаційний код 21910427) судовий збір у сумі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири грн 48 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 02.03.2026 р.

Суддя Н. В. Лісовська