Справа №503/1676/25
Провадження по справі №2/498/143/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року сел. Велика Михайлівка
Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Чернецької Н.С.,
за участю секретаря судового засідання Гонтаренко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Велика Михайлівка цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна,
встановив:
10 листопада 2025 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області за підсудністю надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області про зняття арешту з майна. 
Позов обґрунтовує, тим що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивач ОСОБА_1 – ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, до складу якої ввійшли земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.18 га кадастровий номер 5122583400:01:001:0132, розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами Лабушне(раніше – територія Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області), та площею 9.0432 га кадастровий номер 5121680300:01:002:0387, розташована на території Великоземенівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. Вказує, що позивачка являється єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка за законом першої черги, звернулась до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Бабушкіної О.В. за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини, після чого нотаусом було заведено спадкову справу №30/2024. Однак, приватний нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відмова мотивована наявністю арешту на все майно спадкодавця ОСОБА_3 , накладеного постановою державного виконавця відділу ДВС Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області від 27 жовтня 2010 року у виконавчому провадженні №22168005. Постановою державного виконавця відділу ДВС Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області від 27 жовтня 2010 року у виконавчому провадженні №22168005 було накладено арешт на все належне ОСОБА_3 майно. 22 вересня представник позивача звернувся до зазначеного відділу ДВС із адвокатським запитом про надання інформації про стан виконання виконавчого провадження №22168005. Листом №21.21/16747 від 30 вересня 2025 року Великомихайлівський відділ ДВС у Роздільнянському районі Одеської області повідомив, що виконавче провадження №22168005 на виконання рішення від 18 жовтня 2010 року у справі 2-77/10 закрите у зв`язку з виконання судового рішення. Через сплив строку зберігання знищене. Просить скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений на підставі постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Великормихайлівського районного управління юстиції Одеської області від 27 жовтня 2010 року у виконавчому провадженні №22168005.
В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заяв та клопотань не надали.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів.
Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.
В матеріалах справи наявна копія паспорта серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка села Лабушне Кодимського району Одеської області та копія РНОКПП НОМЕР_3 .
Також в матеріалах наявна копія свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 21 липня 1984 року, з якого вбачається що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклади шлюб 21 липня 1984 про що в книзі реєстрації актів зроблено запис за №7. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 .
Крім того в матеріалах знаходить копія свідоцтва про смерть видана 17 січня 2024 року, з якого вбачається що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 про що складено актовий запис №23.
Також в матеріалах справи наявна копія паспорта покійного ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 та копія РНОКПП НОМЕР_1 .
В матеріалах справи наявна нечитабельна копія Державного акта на право власності на земельну ділянку серію та номер якої неможливо встановити. Державний акт на право власності на земельну ділянку видано ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області Шавша Г.М. від 21.02.2011 р. №2-451 є власником земельної ділянки площею 9,0472. Земельна ділянка розташована за межами населеного пункту Великозименівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також в матеріалах наявна копія ата встановлення меж земельної ділянки від 10.10.2011.
Також в матеріалах наявна копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №433762891 від 02.07.2025 року, з якого вбачається що у власності 1/1 частки ОСОБА_3 знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером 5122583400:01:001:0132 з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1726538351225, площа земельної ділянки 2,18 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Одеська обл., Кодимський район, с/рада Лабушненська. 09.07.2019 року державним реєстратором КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» була проведена державна реєстрація на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб(договір емфітевзису) серія та номер б/н виданий 20.06.2019 видатник – ТОВ «Кодимське зерно» та ОСОБА_3 зі строком дії договору до 2069 року з правом пролонгації. Також в документі значить актуальна інформація про земельну ділянку з кадастровим номером 5121680300:01:002:0387 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1093401151216 з площею 9,0472 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою:Одеська обл., Великомихайлівкий р., с/рада Великозименівська власником в розмір 1 части є ОСОБА_3 . 11.04.2017 року державним реєстратором відділу надання адміністративних послуг Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області здійсненно державну реєстрацію на підставі договору оренди землі, серія та номер б/н виданий 30.12.2016 , викатник : ФГ «Чапаєве», ОСОБА_6 , із строком дії 10 років з правом пролонгації. Також в документі наявні відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №10776621 зареєстрованого 01.02.2011, відповідно до якого підставою стала постанова ВП 22168005 27.10.2010 відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського районного управління юстиції на все нерухоме майно.
Крім того, в матеріалах справи наявна відповідь приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Бабушкіної Оксани Василівни від 21.01.2025 року №02/01-16, з якої вбачається, що що 11.07.2024 року заведена спадкова справа №30/2024 до майна померлого чоловіка гр.. ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , гр.. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом померлого гр. ОСОБА_3 , яка звернулась про прийняття спадщини.
Також в матеріалах справи наявна відповідь Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області від 30.09.2025 року за вих..№21.21/16747, з якої вбачається що виконавче провадження перебувало на виконання в період 2010 року, строки переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів становить три роки, після чого вини підлягають знищенню, а саме втратили своє практичне значення та не мають науково-історичної цінності. Згідно виконавчого листа №2-77/10 виданого 18.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 було повернуто стягувану. Відділ зазначає, що на даний час неможливо в автоматизованій системі виконавчих проваджень переглянути чи імпортувати виконавче провадження для його поновлення по причині повідомлення вивантанження даних виконавчих документів іншого підрозділуи неможливо.
Також в матеріалах справи наявні витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, витяг №НВ-9980797962025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок 5121680300:01:002:0387 з нормативної грошовою оцінкою 259065,29 гривень та витяг №НВ-9980797532025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок 5122583400:01:001:0132 з нормативною грошовою оцінку 89764,33 гривень.
Крім того в матеріалах справи наявний відзив виконуючого обов`язки начальника Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Рагуліч А. від 02.02.2026 року за вих..19.21, зазначивши що, дане виконавче провадження перебувало на виконанні у відділі державної виконавчої служби Великомихайлівського районного управління юстиції в період 2010-2011 років та було повернуто стягувану без виконання так як боржником не була погашена заборгованість та не сплачений виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Зняття арешту з нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10776621 ОСОБА_3 на даний час не можливо , оскільки в атоматизованій  системі виконавчих проваджень переглянути чи імпортувати виконавче провадження для його поновлення неможливе.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з майна спадкодавця накладений відповідачем з тих підстав, що незважаючи на те, що виконавче провадження закрите у зв`язку з його виконанням, в державному реєстрі прав на нерухоме майно наявний запис про накладення арешту на земельні ділянки, що порушує її права.
Статтею 319 ЦПК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначені статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (чинного на момент вирішення питання про звільнення майна з-під арешту), згідно з яким, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦК України, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого виду судочинства (пункт 23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 658/715/16-ц).
У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про звільнення майна з-під арешту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зроблено висновок про те, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа,в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14 (провадження № 14-703цс19) вказано, що за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК України. Як способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17.
В абзаці 2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц.
За правилами статті 51 ЦПК України, заміна відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача можлива лише за клопотанням позивача, суд з власної ініціативи немає повноважень для визначення відповідачів, що є виключним правом позивача.
Судом встановлено, що особою, в інтересах якої було накладено арешт на майно у виконавчому провадженні № 10776621, де боржником був ОСОБА_3 є ПАТ «Ощадбанк», який не залучений позивачем в якості відповідача в поданому позові та в зв`язку з вищевказаним позивачем необхідно було саме його вказати відповідачем при зверненні до суду з позовом про зняття арешту з майна, при цьому орган державної виконавчої служби може залучатися до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не залучено до участі у справі в якості відповідача особу, в інтересах якої було накладено арешт на майно.
Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі вищевказаного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись Законом України «Про виконавче провадження»; ст. 15, 16 ЦК; ст. 5, 12, 13, 51, 76, 81, 89, 259, 263-265, 352, 354, 355, ЦПК України,суд 
ухвалив:
У задоволенні позовної заява  ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна –відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 16 квітня 2026 року.

Суддя Н.С. Чернецька