КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 367/10409/25

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6504/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 
при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 листопада 2025 року, постановлену під головуванням судді Горбачової Ю.В.,-

встановив:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 листопада 2025 року у відкритті провадження за вказаною позовною заявою відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 25 листопада 2025 року скасувати та направити справу для розгляду по суті до суду першої інстанції.
На адресу Київського апеляційного суду від Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі представника.
В судовому засіданні представник ОСОБА_4 заперечила щодо доводів апеляційної скарги.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються публічно-правового спору між громадянином та суб'єктом владних повноважень щодо передачі у приватну власність земель загального користування, а тому такий спір не може бути розглянутий у порядку цивільного судочинства.
Висновки суду не відповідають вимогам закону та матеріалам справи.
Вбачається, щоОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки.
Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 13 грудня 2018 року № 61-9-VIII затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та передано відповідачам (в рівній частині по 1/3 кожному) ділянку із кадастровим номером 3210946200:01:008:0076 площею 0, 0888 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
Вказана земельна ділянка є провулком загального користування.
ОСОБА_1 є власником суміжної земельної ділянки, своєї згоди на безкоштовну передачу провулку загального користування в приватну власність відповідачів не надавав. 
Позивач вважає, що у зв'язку із передачею ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельної ділянки із кадастровим номером 3210946200:01:008:0076 площею 0, 0888 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд порушено його права як користувача провулком загального користування.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просив: визнати незаконним та скасувати рішення Коцюбинської селищної ради від 13 грудня 2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою АДРЕСА_1 »; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо земельної ділянки із кадастровим номером 3210946200:01:008:0076 площею 0, 0888 га; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером 3210946200:01:008:0076 площею 0, 0888 га, зареєстровану в Державному земельному кадастрі у м. Ірпені 13 жовтня 2016 року.
Частиною 1 статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.
Згідно ч. 4 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. 
Відтак, рішення цих органів можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до п. 10 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин можна оспорювати з погляду його законності, а вимогу про визнання такого рішення незаконним і про його скасування - розглядати за правилами цивільного судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної особи виникло цивільне право, і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. 
У такому разі вказану вимогу можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та пред'являти до суду для розгляду за правилами цивільного судочинства, якщо фактично метою заявлення зазначеної позовної вимоги є оскарження речового права (права власності), що виникло у фізичної особи внаслідок реалізації відповідного рішення ради. Тобто, якщо на підставі рішення органу місцевого самоврядування фізична особа набула речове право на земельну ділянку, вимога про визнання незаконним такого рішення та про його скасування стосується приватноправових відносин і є цивільно-правовим способом захисту права позивача (висновки Великої Палати Верховного Суду сформулювала у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц).
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що прийняття Коцюбинською селищною радою 13 грудня 2018 року рішення «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою АДРЕСА_1 » є стадією передання земельної ділянки у власність відповідачам, які в подальшому вчинили дії щодо її реєстрації у встановленому законом порядку.
Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 спрямовані на оскарження правомірності передання спірної земельної ділянки у власність відповідачам.
Позивач вважає, що у зв`язку із передачею відповідачам земельної ділянки із кадастровим номером 3210946200:01:008:0076 площею 0, 0888 га було порушено його права як користувача провулком загального користування.
Враховуючи зміст спірних правовідносин, заявлені позовні вимоги та їх взаємозв`язок, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції необгрунтовано відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України. 
Заявлені вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства, а повинні вирішуватись у порядку цивільного судочинства.
Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.
Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду 25 листопада 2025 року вирішена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 листопада 2025 рокускасувати.
Справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 12 березня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко 

Л.П. Сушко