Справа № 569/23605/25
1-кп/569/809/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження №12025186010000581 від 25.06.2025 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, солдата, раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
В С Т А Н О В И В :
1. Історія провадження
03.11.2025 до Рівненського міського суду Рівненської області надійшли матеріали кримінального провадження №12025186010000581 від 25.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Ухвалою суду від 03.11.2025 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
25.02.2026 закінчено підготовче судове засідання, кримінальне провадження призначено до судового розгляду. 
2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом, будучи стрільцем військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», у порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ч. ч. 1, 2 ст. 7, ст. 12, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи відповідного дозволу (ліцензії) на придбання та зберігання психотропних речовин, 24.06.2025 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину – PVP, шляхом замовлення через мобільний застосунок «Telegram» за грошові кошти в сумі 2200 гривень, яку у вигляді закладки віднайшов у лісосмузі поблизу с. Колоденка, Рівненського району, Рівненської області, та незаконно зберігав при собі, без мети збуту, для власного вжитку, у наплічній сумочці, до моменту проведення огляду місця події, у період часу з 00 год 23 хв по 00 год 40 хв 25.06.2025, проведеного поблизу будинку №8 по вул. Княгині Ольги в місті Рівне, в ході якого у ОСОБА_4 вилучено один поліетиленовий пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору, яка відповідно до висновку експерта містить у собі особливо небезпечну психотропну речовину – PVP, масою – 3,7830 г, що є великим розміром, обіг якої заборонено відповідно до списку 2 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.  
Таким чином, ОСОБА_4 визнається судом винним у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
3. Позиції учасників судового провадження
Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, що викладені в обвинувальному акті, просив суд здійснювати розгляд з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Йому роз`яснено та зрозуміло неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку.
Під час його допиту в судовому засіданні пояснив, що дійсно 24.06.2025 придбав особливо небезпечну психотропну речовину – PVP, шляхом замовлення через мобільний застосунок «Telegram» за грошові кошти в сумі 2200 гривень, після чого забрав закладку із речовиною у лісосмузі поблизу с. Колоденка, підтвердив, що 25.06.2025 працівники поліції під час проведення огляду місця події вилучили в нього вказану речовину.  
Прокурор підтримав обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, просив суд, з урахуванням думки обвинуваченого, здійснювати розгляд, ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, відомостей щодо процесуальних витрат та речових доказів. Прокурор не оспорив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, йому зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку. 
4. Мотиви суду
Положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За приписами ч. 2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.
Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим за ч. 2 ст. 309 КК України, повідомлення ним фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, документів щодо процесуальних витрат та речових доказів.
При цьому, суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, не є складним, є одноепізодним, обвинувачений розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні. Відтак, у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності й істинності позиції обвинуваченого з цього питання.
Таким чином, відповідно до ст. 22 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, у великих розмірах.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. Також суд враховує особу винного, який раніше неодноразово судимий, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, є військовослужбовцем, який до отримання тяжких поранень виконував завдання із відсічі збройної агресії російської федерації, захисту територіальної цілісності та незалежності України, а також бере до уваги, що обвинувачений усвідомив протиправність своєї злочинної поведінки, виявив готовність нести покарання за вчинене, вказав, що зробив для себе позитивні висновки, має намір виправитись і не вчиняти нових кримінальних правопорушень.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, перенесення обвинуваченим тяжких поранень, у зв`язку із виконанням бойових завдань, те, що ОСОБА_4 входив до складу сил необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України, відсічі і стримуванні збройної агресії, суд прийшов до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити із застосуванням вимог ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 309 КК України, у виді штрафу.
На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Враховуючи положення ст. 100 КПК України, речові докази по кримінальному провадженню: психотропну речовину PVP, масою 3,7830 г – суд вирішує знищити.
Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З огляду на ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_4 витрати на проведення судової експертизи у сумі 4902 (чотири тисячі дев`ятсот дві) гривні 70 (сімдесят) копійок підлягають стягненню з обвинуваченого.
Вирішуючи клопотання обвинуваченого про розстрочку штрафу, суд виходить з наступного.
За приписами ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
В судовому засіданні обвинувачений вказав, що є військовослужбовцем і внаслідок виконання бойових завдань із відсічі збройної агресії російської федерації та захисту незалежності України втратив обидві нижні кінцівки, тому потребує тривалого і якісного лікування, яке є надто дорогим, крім того, пояснив, що такі поранення значно погіршили його працездатність та можливість власною працею заробляти грошові кошти собі на життя, а тому просив розстрочив сплату штрафу. 
Враховуючи вище наведене, а також беручи до уваги рівень працездатності та стан здоров`я обвинуваченого, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого про розстрочення сплати штрафу слід задовольнити
Цивільний позов в цьому кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 373, 374, 615 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання, із застосування ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.
На підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити обвинуваченому ОСОБА_4 виплату суми штрафу у розмірі 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень строком на 2 (два) місяці з виплатою штрафу по 12750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання вироком законної сили.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами він зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу він повинен повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.
Стягнути із  ОСОБА_4  на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі 4902 (чотири тисячі дев`ятсот дві) гривні 70 (сімдесят) копійок.
Після набрання вироком законної сили, речові докази: психотропну речовину PVP, масою 3,7830 г – знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду.
Суд на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку обмежився проголошенням його резолютивної частини. Копію повного тексту вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду        ОСОБА_5