Справа № 598/961/25
провадження № 3/598/1/2026 

ПОСТАНОВА
іменем України

"24" березня 2026 р.  Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Олещук Б.Т., з участю секретаря Козак Д.Р., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Гудими Л.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Збаражі Тернопільської області матеріали, які надійшли від відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, що має на утриманні трьох малолітніх дітей, непрацюючого, 

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №314399 від 28 квітня 2025 року встановлено, що: «28 квітня 2025 року о 17 годині 50 хвилин на автодорозі С200614 2 км водій  ОСОБА_1 керував мотоциклом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинку за допомогою газоаналізатора алкотест Драгер 6820 ARLJ-0557, на табло якого висвітило результат 2,08%, чим порушив п.2.9.(а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП».
У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 28 квітня 2025 року о 17 годині 50 хвилин він транспортним засобом не керував. Дійсно в цей день з ранку він їхав скутером на роботу та по дорозі скутер поламався, біля с.Кобилля Тернопільського району Тернопільської області. Він залишив скутер та пішов пішки на роботу в с.Хомівку. Після обіду вернувся до скутера, перед тим випивав алкоголь, але скутером вже не їхав.
Пояснення ОСОБА_1 підтверджується оглянутими у судовому засіданні наданими працівниками поліції відеоматеріалами з місця події записаними на компакт-диск, а також показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 пояснив, що 28 квітня 2025 року приблизно 8 години ранку до нього зателефонував ОСОБА_1 і попросив його, щоб він приїхав бусом у с.Кобилля Тернопільського району і забрав його, бо у нього поламався скутер і він не може заїхати на роботу. Однак, скутера ОСОБА_1 він забрав у другій половині дня, бо раніше не міг приїхати.
Також допитаний у судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_3 пояснив, що під час патрулювання з інспектором поліції ОСОБА_4 28 квітня 2025 року приблизно 18 години між с.Кобилля та с.Іванчани Тернопільського району Тернопільської області ними було помічено ОСОБА_1 , який стояв біля скутера на обочині дороги. Вони не бачили, щоб ОСОБА_1 керував даним скутером. ОСОБА_1 повідомив, що скутер є поломаним та пхає його на ремонт. В ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а тому йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Також ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкоголь після роботи. Після чого були складені відповідні протоколи. 
Крім того, допитаний у судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_4 пояснив, що під час патрулювання з інспектором поліції ОСОБА_3 28 квітня 2025 року приблизно 18 години 00 хвилин між с.Кобилля та с.Іванчани Тернопільського району Тернопільської області на узбіччі дороги було виявлено скутер, який ремонтував ОСОБА_1 , оскільки він поламався. У ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, тест показав позитивний результат. Доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 немає. ОСОБА_1 стверджував, що даним транспортним засобом після обіду він не керував, а лише його ремонтував, стверджував що даний скутер стоїть на обочині вже довший час. На ОСОБА_1 були складені протоколи про адміністративне правопорушення про те, що він керував транспортним засобом без реєстрації і шолома.
Допитані у судовому засіданні як свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в ході розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гудима Лілія Романівна, до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, дали аналогічні покази, будучи попередженими судом про кримінальну відповідальність за дачу суду завідмо неправдивих показів, що підтверджується оглянутою у судовому з сіданні справою єдиний унікальний номер 598/1713/25 та ухвалою суду у даній справі від 30 січня 2026 року. 
Оглянутими у судовому засіданні відеоматеріалами з місця події записаними на компакт-диск підтверджено, що 28 квітня 2025 року о 17 годині 50 хвилин біля с.Кобилля Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_1 не керував скутером марки «SKYMOTO». 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Гудима Л.Р. звернулася до суду із клопотанням про закриття провадження справі у якому просить закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КупАП. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування ОСОБА_1 скутером марки «SKYMOTO».
Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279- 4 цього Кодексу. 
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018, містить порядок застосування портативних відео реєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів, та передбачає, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). 
Судом встановлено, що надані в якості доказів відеофайли, додане відео, не містять інформації що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, інспектором поліції транспортний засіб не зупинявся.
Згідно положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.
У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0.42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».
У справі «Маліге проти Франції» («Malige v. France», заява № 27812/95, рішення від 23 вересня 1998 року) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією.
Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів. 
Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення. Таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.
У справі «Карелін проти Росії» («Каrеlіn v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виходячи із наведеної практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
Також в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
У відповідності до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши ОСОБА_1 , захисника адвоката Гудиму Л.Р., свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та дослідивши матеріали справи, враховуючи все вищенаведене, вважаю, що оскільки в матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази того, що 28 квітня 2025 року о 17 годині 50 хвилин на автодорозі С200614 2 км  ОСОБА_1 керував скутером марки «SKYMOTO», без номерного знака в стані алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, необхідні для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та за недоведеністю вказаного у протоколі адміністративного правопорушення, тобто згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.7, 245, 247, 251, 255, 254, 259, 283, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, – провадженням закрити. 
Дана постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
Дана повна постанова суду складена, підписана і проголошена суддею 24 березня 2026 року.

Суддя      Богдан Олещук