Справа № 755/17967/25
Провадження №: 3/755/207/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" березня 2026 р.       місто Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Вовк О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, АДРЕСА_1 ,
за частиною першою статті 130 Кодекс України про адміністративні правопорушення (КУпАП), -
В С Т А Н О В И В:
01 вересня 2025 року об 11 годині 53 хвилин по просп. Соборності, 2/1 у місті Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Seat Leon», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому порядку зі згоди ОСОБА_1 в медичному закладі у лікаря нарколога. Стан наркотичного сп`яніння підтверджується висновком лікаря-нарколога, чим порушив пункт 2,9а Правил дорожнього руху України.
Правом на участь в судовому засіданні ОСОБА_1 не скористався. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи докази. Причин неявки суду не повідомляв. При цьому у судових засіданнях був присутній адвокат ОСОБА_1 - Горобівський І.Г., який повідомив суд, що уповноважений представляти інтереси ОСОБА_1 тому за його участі права ОСОБА_1 порушенні не будуть, та просив проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
Під час розгляду справи про адміністративні правопорушення, адвокат Горобівський І.Г. надав суду письмові заперечення в яких зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а протокол про адміністративне правопорушення є незаконним з огляду на грубе порушення поліцейським положень КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Адвокат зазначає, що висновок лікаря про перебування особи в стані наркотичного сп`яніння складений на підставі виключно клінічних ознак. Сечу чи інше біологічне середовище для дослідження у ОСОБА_1 відібрано не було. Лікарем була встановлена наявність у організмі ОСОБА_1 наркотичних речових без проведення лабораторних досліджень. Лабораторні дослідження повинні були встановити визначення вмісту наркотичного засобу в організмі ОСОБА_1 (якщо такий наркотичний засіб дійсно мав місце), що є базовим критерієм встановлення як самого факту, так і ступеню сп?яніння водія. Лабораторні дослідження не проводились, наявність наркотичного засобу в організмі ОСОБА_1 не підтверджено. У Висновку будь-які відомості про вживання конкретних наркотичних засобів, - відсутні. Виявлення у водія ознак наркотичного сп?яніння не є доказом перебування водія у стані наркотичного сп?яніння, а є підставою для проведення огляду такого водія у встановленому законом порядку, що прямо вказано у пункті 2 розділу І Інструкції, за результатами якого відповідний стан сп?яніння знайде або не знайде своє підтвердження. Відповідно до пункту 7 розділу III Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Відповідно до пункту 8 ІІІ Інструкції метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Відповідно до пункту 15 розділу ІІІ Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Відповідно до пункту 16 розділу ІІІ Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі медичного огляду. Відповідно до пункту 20 розділу ІІІ вказаної Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. За вказаних обставин, Висновок лікаря-нарколога щодо результатів медичного огляду стосовно ОСОБА_1 складений з грубим порушенням вимог Інструкції, а отже не є беззаперечним доказом перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння. Крім того, адвокат зазначає, що лікарем без обґрунтування своїх дій було проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу-алкотестера «Драгер». Такі дії лікаря-нарколога не є послідовними, узгодженими та правомірними, оскільки встановлення стану наркотичного сп`яніння з допомогою приладу «Драгер» не передбачено. При цьому, огляд за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 проходив двічі на місці зупинки та у лікаря нарколога. Таким чином, на думку адвоката має місце грубе порушення порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, що має наслідком визнання проведеного огляду недійсним, а відтак складені процесуальні документи стосовно ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Крім того, адвокат посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустими доказом винуватості особи, а саме в протоколі про адміністративне правопорушення викладено фабуло (суть) адміністративного правопорушення наступним чином: «було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у лікаря нарколога». Однак зі змістом статті 130 КУпАП відповідальність настає не за керування з ознаками наркотичного сп`яніння, а за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Тобто «керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння» виходить за межі статті 130 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 не було відсторонено від права керування транспортним засобом, а тому у зв`язку з наведеним просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні було допитано лікаря-нарколога ОСОБА_2 , який працює в МОЗ «САНЗ». Лікар пояснив, що під час проведення медичного огляду ОСОБА_1 ухилявся від належного проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, намагався використати замінну сечу, а також у його особистих речах було виявлено презерватив підмінним біологічним матеріалом.
Лікар ОСОБА_2 зазначив, що відповідно до Міжнародної класифікації хвороб, основою для встановлення стану сп`яніння є клінічна картина, тоді як лабораторні дослідження мають додаткове значення. Клінічний огляд ОСОБА_1 показав наявність ознак наркотичного сп`яніння, що відображено в акті медичного огляду.
Лікар пояснив, що проведення огляду здійснюється за біологічним матеріалом (сеча), оскільки лише за його допомогою визначаються 18 показників наявності наркотичних речовин. Контейнер із сечею, який було надано ОСОБА_1 , не був направлений на дослідження у зв`язку з недостатньою кількістю матеріалу (не менше 60 мл). Інші методи лабораторного дослідження (кров, змиви) не застосовуються.
На підставі огляду та клінічних ознак лікар встановив, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання невідомої речовини. Лікар наголосив, що препарат «Простатін», на який посилався ОСОБА_1 , не міг спричинити стан, у якому він перебував під час огляду. Вживання інших лікарських препаратів не могло пояснити спостережувану поведінку.
Під час огляду лікарем встановлено наступні клінічні показники: артеріальний тиск 154/94 мм рт. ст., пульс 142 уд./хв., наявність ністагму при погляді вбік (піддьоргування очних яблук), що є типовою ознакою інтоксикації наркотичного походження.
Лікар ОСОБА_2 також зазначив, що стан поведінки ОСОБА_1 , його спроби ухилитися від здачі біологічного матеріалу та суперечливі пояснення є додатковими ознаками стану наркотичного сп`яніння, що підтверджують клінічний діагноз.
На підставі всього комплексу клінічних та поведінкових ознак, зафіксованих під час огляду, лікар ОСОБА_2 дійшов висновку про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання невідомої речовини, що підтверджено відповідними записами в акті медичного огляду. 
Суд дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень статті 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого.
Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306.
Так, згідно із пунктом 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно із пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції визначений статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 1413/27858 від 11 листопада 2015 року.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що винність ОСОБА_1 повністю підтверджується, наданими суду матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №440473 від 01 вересня 2025 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 вересня 2025 року №004398, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння невідомої речовини; наданим адвокатом копіями акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 вересня 2025 року № 004398, та направлена на огляд водія транспортного засобу від 01 вересня 2026 року; відеозапиом з нагрудних камер працівників поліції №476646, 473526.
За результатами дослідження відеозапису, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, судом встановлено наступні обставини.
Із відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 поводиться знервовано, його дії нетипові та суперечливі. На запитання працівників поліції щодо причин свого стану ОСОБА_1 пояснює, що почувається погано, проте чітко обґрунтувати причину свого самопочуття не може. При цьому він повідомляє, що їде разом із дитиною від лікаря.

З огляду на зазначене працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти медичний огляд у лікаря-нарколога для встановлення стану сп`яніння, на що останній погоджується.
Надалі на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 переставляє автомобіль ближче до узбіччя. Після цього йому пропонується пройти огляд на місці із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер», що він і робить (стан алкогольного сп`яніння не встановлено.
У подальшому працівники поліції пропонують ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду лікарем-наркологом, на що останній погоджується.
Прибувши до медичного закладу, ОСОБА_1 разом із працівниками поліції очікує на подвір`ї, оскільки до лікаря-нарколога була черга.
Як вбачається з відеозапису, під час очікування ОСОБА_1 знімає футболку, після чого ховає під куртку деякі предмети, а потім знову одягає футболку. Працівники поліції звертають увагу на ці дії та просять пояснити, що саме він поклав під куртку. Спочатку ОСОБА_1 повідомляє, що це корсет, проте згодом дістає з-під куртки жіночий бюстгальтер, пояснюючи, що саме його мав на увазі. Суд оцінює зазначені дії як нетипові та нелогічні, що свідчить про дивну поведінку особи.
Надалі ОСОБА_1 проходить до лікаря-нарколога. На запитання щодо стану свого здоров`я він надає незвичайні та суперечливі пояснення, повідомляючи, що його вкусив щур та що вранці йому робили уколи.
Перед здачею біологічного матеріалу лікарем-наркологом проводиться огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" та загальний медичний огляд ОСОБА_1 .
У подальшому ОСОБА_1 здає біологічний матеріал (сечу), однак лікар повідомляє, що його кількість є недостатньою для проведення аналізу, у зв`язку з чим пропонує попити кави та повторити процедуру.
Через деякий час лікар повторно пропонує ОСОБА_1 здати біологічний матеріал та надає ємність для збору, при цьому просить викласти речі з кишень шортів.
Після цього ОСОБА_1 повторно прямує до вбиральні, однак повернувшись повідомляє, що фізично не може здати матеріал, хоча від проходження огляду не відмовляється, та просить лікаря здійснити відбір крові для аналізу.
Після виходу з вбиральні працівник поліції зазначає, що шорти ОСОБА_1 є мокрими. На запитання щодо причин цього ОСОБА_1 пояснює, що вони стали мокрими внаслідок мимовільного сечовипускання, і не може дати зрозуміле пояснення, чому не здав матеріал у момент потреби відвідати туалет.
Крім того, лікар звертає увагу на речі, які ОСОБА_1 виклав перед процедурою, зокрема презерватив. На запитання лікаря щодо його вмісту ОСОБА_1 повідомляє, що всередині знаходяться зразки біологічного матеріалу (сеча та сперма).
Суд вважає, що зазначені обставини у сукупності свідчать про нетипову, суперечливу та нелогічну поведінку ОСОБА_1 , а також про намагання створити штучні умови для уникнення належного проведення медичного огляду.
За результатами проведеного огляду лікарем-наркологом складено висновок, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання невідомої речовини.
У подальшому працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , а також роз`яснено, що останнього відсторонено від права керування транспортними засобами строком на 24 години.
Суд вважає, що досліджені у судовому засіданні докази, є належними, допустимими та достовірними, здобутими з додержанням процесуальної процедури, вони не суперечать фактичним обставинам справи та об`єктивно узгоджуються між собою. Досліджений судом відеозапис, на якому зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та перебіг подій за участі ОСОБА_1 , є достатнім для оцінки в контексті диспозиції частини першої статті 130 КУпАП.
Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено, та адвокатом Горобівським І.Г. не надано.
Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, з огляду на таке.
Посилання адвоката на те, що висновок лікаря-нарколога складено виключно на підставі клінічних ознак та без проведення лабораторного дослідження, суд вважає необґрунтованими.
Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння можуть бути, зокрема, порушення координації рухів, зміни поведінки, що не відповідають обстановці, блідість або почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, звужені чи розширені зіниці, що не реагують на світло, та інші характерні ознаки.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема з акту медичного огляду та показань лікаря-нарколога ОСОБА_2 , встановлено, що під час огляду у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідала обстановці, підвищений артеріальний тиск та частота серцевих скорочень, а також ністагм при відведенні погляду вбік.
Відповідно до пункту 15 розділу ІІІ вказаної Інструкції за результатами медичного огляду та лабораторних досліджень встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.
При цьому суд враховує, що у даному випадку проведення лабораторного дослідження стало неможливим з причин, що залежали безпосередньо від поведінки ОСОБА_1 , який фактично ухилявся від надання належного біологічного матеріалу для дослідження.
Як встановлено під час судового розгляду та підтверджено відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 намагався надати сторонній біологічний матеріал, який знаходився у презервативі, що був виявлений лікарем під час огляду. Крім того, наданого біологічного матеріалу було недостатньо для проведення лабораторного дослідження, про що лікар-нарколог повідомив ОСОБА_1 та запропонував повторно надати зразок.
Разом з тим, ОСОБА_1 не забезпечив надання необхідного біологічного матеріалу, що свідчить про його фактичне ухилення від проходження повного медичного огляду у встановленому порядку.
Крім того, відповідно до пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, він підлягає направленню до закладу охорони здоров`я для проведення відповідного медичного огляду.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 було направлено до закладу охорони здоров`я, де лікарем-наркологом проведено медичний огляд та складено відповідний акт і висновок щодо результатів огляду.
Доводи захисника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено лише наявність ознак наркотичного сп`яніння, а не встановлено факт перебування особи у стані сп`яніння, суд також вважає безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення є лише процесуальним документом, яким фіксуються обставини виявлення правопорушення, тоді як остаточні висновки щодо наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення робляться судом на підставі сукупності досліджених доказів.
Також суд відхиляє доводи захисника щодо неправомірності використання спеціального технічного засобу «Драгер», оскільки зазначений прилад застосовувався з метою перевірки можливого алкогольного сп`яніння, що не виключає подальшого проведення медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, висновок лікаря щодо результатів медичного огляду, акт медичного огляду, відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, а також показання лікаря-нарколога, суд доходить переконання, що вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння доведена належними та допустимими доказами.
Як роз`яснено в абзаці 3, 4 пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізує своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Згідно положень статті 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини у вчинені адміністративного правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне визнати виним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись статтями 23, 33, 130, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд -
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Накласти на  ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору. 
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня її винесення.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.
Згідно із статтею 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.
Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Суддя Дніпровського районного суду
міста Києва           О.І. Вовк