ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 24 лютого 2026 року 	Справа № 903/1007/25	

Господарський суд Волинської області у складі:
головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича
секретар судового засідання - Гандзілевська Яна Вікторівна
за участю представників сторін:
від позивача: Мойсеєць Б.В. - ордер АС №1160279 від 20.10.2025
відповідач 3: Пирога С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/1007/25 за позовом Малого приватного підприємства "К.О.Т." до Державного підприємства "СЕТАМ", Сільськогосподарського приватного підприємства "Рать", приватного виконавця Пироги Сергія Степановича, про визнання незаконними та скасування результатів електронних торгів, 
ВСТАНОВИВ:
26.09.2025 представник Малого приватного підприємства "К.О.Т." сформував в системі "Електронний суд" позовну заяву до Державного підприємства "СЕТАМ", Сільськогосподарського приватного підприємства "Рать", приватного виконавця Пироги Сергія Степановича, в якій просить суд:
1. Визнати незаконними та скасувати результати електронних торгів від 30.04.2019 з продажу майна, а саме: Комплексу будівель і споруд, загальною площею 6829,10 кв. м та земельна ділянка, площею 5,4548 га, К/Н 0710400000:41:010:0092, за адресою: Волинська обл., м.Ковель, вул.Анатолія Грищенка, 11, реєстраційний номер лота 340372, що належали на праві власності Малому приватному підприємству "К.О.Т." (ЄДРПОУ - 30707500), оформлені протоколом проведення електронних торгів №401988 від 30.04.2019. 
2. Стягнути солідарно із Відповідачів на користь Малого приватного підприємства "К.О.Т." (ЄДРПОУ - 30707500), судові витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 44 228,00 грн.
Ухвалою суду від 29.10.2025 позовну заяву залишено без руху. Позивачу не пізніше 10-ти календарних днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме подати до суду:
- письмові пояснення, в яких вказати та обґрунтувати зміст позовних вимог, а саме підстави до кожного з відповідачів;
- докази сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Ухвала суду доставлена до електронного кабінету позивача- 29.10.2025 об 13:28 год, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Отже, строк для усунення недоліків до 10.11.2025.
05.11.2025 представник Малого приватного підприємства "К.О.Т." сформував в системі "Електронний суд" заяву про усунення недоліків, а саме щодо позовних вимог вказав, що предметом спору у даній справі є визнання незаконними та скасування результатів електронних торгів. Велика Палата Верховного Суду зазначала, що реалізація майна, зокрема майнових прав, на прилюдних торгах полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця - переможця прилюдних торгів. Тому, враховуючи передбачені законодавством щодо прилюдних торгів особливості, проведення таких торгів є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами статей 650 , 655 і частини четвертої статті 656 ЦК України , які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на публічних торгах і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (див., зокрема постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункти 6.17, 6.18) та від 7 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункти 38, 39), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 32), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.66)).
Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу , за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, - державна виконавча служба й організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є їхній переможець. Виходячи з наведеного, сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба й організатор цих торгів, та покупець - переможець торгів (див. постанови від 5 червня 2018 року у справі № 910/856/17 (пункти 40-41), від 7 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 56)).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 911/845/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 910/1454/17. У наведених постановах касаційний суд висловив позицію, що відчуження майна на спірних електронних торгах, як угода купівлі-продажу є багатостороннім правочином, і під час подання позову про його оскарження такий позов подається до решти сторін цього правочину, з якими є матеріально - правовий спір, і ці сторони мають бути залучені до участі у справі. Відповідачами у справі окрім організаторів електронних торгів, залучається також особа, визнана їх переможцем.
Доводить, що наявні всі підстави стверджувати про те, що визначений Позивачем суб`єктний склад, враховуючи предмет спору та обраний спосіб захисту, є вірним, що в свою чергу підтверджується вищевказаними правовими позиціями Верховного Суду. Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
В підтвердження сплати судового збору долучив копію квитанції про сплату судового збору в розмірі.
Ухвалою суд від 06.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Відповідачі ухвалу суду отримали 07.11.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Отже, строк для подачі відзиву до 24.11.2025.
Відзив від відповідача-1, -2 на адресу суду не надходив.
01.12.2025 приватний виконавець Пирога Сергій Степанович в системі "Електронний суд" сформував відзив на позовну заяву, в якому просить суд:
1. Продовжити строк для подачі відзиву на позовну заяву. 
2. Приєднати відзив до матеріалів справи 
3. Відмовити Малому приватному підприємству "К.О.Т." у задоволенні позову до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С., СГПП "Рать", ДП "СЕТАМ" про визнання електронних торгів недійсними та скасування права власності на нерухоме майно в повному обсязі.
Разом з цим, у зв`язку з проведенням 02.12.2025 позапланових технічних робіт на об`єктах інформаційної структури судової влади України, підсистема відеоконференцзв`язку обмежена та підсистема "Електронний суд" обмежена, у зв`язку з цим фіксація судового засідання по справі №903/1007/25 не проводилась.
Ухвалою суду від 02.12.2025 розгляд підготовчого засідання відкладено на 16.12.2025 о 10:15 год.
08.12.2025 представник відповідача сформував в системі «Електронний суд» відповідь на відзив.
16.12.2026 приватний виконавець Пирога С.С. подав до суду клопотання про залучення у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів та відкладення підготовчого засідання.
Протокольною ухвалою від 16.12.2025 суд відклав розгляд справи в підготовчому судовому засіданні на 23.12.2025 о 10.00 год в режимі відеоконференції за заявою представника позивача. Зобов`язав приватного виконавця Пирогу С.С. направити на юридичні адреси (до електронного кабінету) всіх учасників справи клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, про що докази надати суду. Учасникам судового процесу протягом 3-х днів з дня отримання клопотання надати до суду письмові пояснення по суті клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів. Відмовлено у продовженні строку на подачу відзиву на позовну заяву Малого приватного підприємства "К.О.Т." до Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С., СГПП "Рать", ДП "СЕТАМ" про визнання електронних торгів недійсними та скасування права власності на нерухоме майно.
Не погоджуючись з протокольною ухвалою, Приватний виконавець Пирога Сергій Степанович, звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати протокольну ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.12.2025 про відмову у продовженні строку на подачу відзиву та залишення без розгляду відзиву на позовну заяву Малого приватного підприємства "К.О.Т." до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С., СГПП "Рать", ДП "СЕТАМ" про визнання електронних торгів недійсними та скасування права власності на нерухоме майно. Прийняти нове рішення, яким поновити строк на подачу відзиву на позовну заяву Малого приватного підприємства "К.О.Т." до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С., СГПП "Рать", ДП "СЕТАМ" про визнання електронних торгів недійсними та скасування права власності на нерухоме майно та приєднати його до матеріалів справи.
Разом з цим, постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 апеляційну скаргу Приватного виконавця Пироги Сергія Степановича на протокольну ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.12.2025 у справі №903/1007/25 - залишено без задоволення, протокольну ухвалу Господарського суду Волинської області - залишено без змін.
17.12.2026 приватний виконавець Пирога С.С. подав докази надіслання заяви про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів іншим учасникам справи.
22.12.2025 представник позивача сформував в системі «Електронний суд» клопотання, в якому просить суд відмовити у задоволенні клопотання Приватного виконавця Пироги С.С. щодо залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
Протокольною ухвалою від 23.12.2025 суд відмовив в задоволенні клопотання приватного виконавця Пироги С.С. про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів за безпідставністю.
Протокольною ухвалою від 20.01.2026 суд відклав розгляд справи на 10.02.2026 о 10.30 год в режимі відеоконференції за заявою представника позивача. 
Протокольною ухвалою від 10.02.2026 суд відклав розгляд справи на 17.02.2026 о 14.00 год.
Протокольною ухвалою від 17.02.2026 суд відклав розгляд справи на 24.02.2026 о 09.50 год.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.
Представник відповідача-3 в задоволенні позову просив відмовити повністю.
Протокольною ухвалою від 24.02.2026 суд оголосив перерву для проголошення судового рішення до 14:30 год.
Під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення відповідач-3 не з`явився.
У визначений судом день та час відповідач-1, -2 своїм правом на участь в судовому розгляді не скористалися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового засідання.
Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.240 ГПК України.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-3, дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.09.2017 у справі №159/1777/17 дозволено виконання на території України рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 лютого 2017 року у справі АС № 385у/2016 за позовом «Відріг Фінанц унд Бетайлігунгс-Акціенгезельшафт» (Widrig Finanz @ Beteiligungs-Aktiengesellschaft) (Князівство Ліхтенштейн) до МПП «К.О.Т.» (Україна) про стягнення з МПП «К.О.Т.» на користь «Відріг Фінанц унд Бетайлігунгс-Акціенгезельшафт» (Widrig Finanz @ Beteiligungs-Aktiengesellschaft), 106173,38 євро основного боргу, що станом на 28.09.2017 року за офіційним курсом Національного банку України становить 3 299 868,65 грн., 43 925,00 євро боргу по процентах за користування грошовими коштами, що станом на 28.09.2017 року за офіційним курсом Національного банку України становить 1 365 189,00 грн, 7 329,17 євро для відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, що станом на 28.09.2017 року за офіційним курсом Національного банку України становить 227 790,00 грн., а всього 157427,55 євро, що станом на 28.09.2017 року за офіційним курсом Національного банку України становить 4 892 848,25 грн. 
Ковельським міськрайонним судом Волинської області виданий виконавчий лист по справі та останній перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С., що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 10.08.2018.
В межах даного виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 10.01.2019 щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро оцінки та інвентаризації» задля надання письмового звіту (звітів) з питань ринкової вартості наступного описаного та арештованого майна (а.с.15-16): 
· Земельна ділянка, площею 5,4548 га, кадастровий номер 0710400000:41:010:0092, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; 
· Компресорна 3-1, площею 204,5 кв.м.; 
·Побутовий корпус Т-3 пл.1024,8 кв.м.; 
·Цех м`яких меблів Д-2 площею 2882,0 кв.м.;
· Будівля котельні Г-3, площею за технічною документацією 543,9 кв.м.;
· Будівля складу готової продукції Б-1 пл.1155,4 кв.м.; 
·Сховище Р-1, площею за технічною документацією 380,1 кв.м.; 
·Будівля складу ДМК К-1 площею 487,9 кв.м.;
· Компресорна Ц-1, площею 47,6 кв.м.; 
·Прохідна М-1, площею 24,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Ковель, вул. Анатолія Грищенка (колишня Кутузова), 11. в умовах вимушеного продажу. 
28.01.2019 МПП «К.О.Т.» отримано лист приватного виконавця Пироги С.С. №67 «про вартість майна», у відповідності до якого встановлено, що ринкова вартість вищевказаний об`єктів, станом на 13.01.2019, становить: 
· земельна ділянка, площею 5,4548 га, кадастровий номер 0710400000:41:010:0092, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості - 3 707 082,00 грн. ; 
· Компресорна З-1, площею 204,5 кв.м - 76 567,00 грн; 
· Побутовий корпус Т-3 пл.1024,8 кв.м. - 603 607,00 грн; 
· Цех м`яких меблів Д-2 площею 2882,0 кв.м. - 1 217 336,00 грн; 
· Будівля котельні Г-3, площею за технічною документацією 543,9 кв.м. - 626 702,00 грн; 
· Будівля складу готової продукції Б-1 пл.1155,4 кв.м. - 488 032,00 грн; 
· Сховище Р-1, площею за технічною документацією 380,1 кв.м. 11 441,00 грн ; 
· Будівля складу ДМК К-1 площею 487,9 кв.м. - 257 891,00 грн; 
· Компресорна Ц-1, площею 47,6 кв.м. - 7 061,00 грн; 
· Прохідна М-1, площею 24,8 кв.м. - 12 871,00 грн., про що свідчать висновки про вартість майна, що є додатками до вищенаведеного листа. 
В позовній заяві позивач вказує, що 13.03.2019 директор МПП «К.О.Т.» ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження в даній частині, а саме з звітами ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» від 13.01.2019 (без вихідних номерів, конкретизація кожного звіту відповідає назвам досліджуваних об`єктів, що зазначені вище).
Зазначене майно Скаржника реалізоване на електронних торгах організатором ДП «СЕТАМ» 30.04.2019, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів №401988 (а.с.19).
Згідно з актом про проведення публічних електронних торгів від 13.05.2019 (ВП НОМЕР_1) встановлено, що відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 30.04.2019 № 401988, виданого Державним підприємством "СЕТАМ", переможцем торгів визнано: 
· Сільськогосподарське приватне підприємство "Рать", код ЄДРПОУ 03737422, адреса: Волинська область, Луцький район, село Ратнів.
· Майно придбане за ціною:4933890 (чотири мільйони дев`ятсот тридцять три тисячі вісімсот дев`яносто) гривень 50 копійок.
· Сума, внесена переможцем електронних торгів: 4933890 (чотири мільйони дев`ятсот тридцять три тисячі вісімсот дев`яносто) гривень 50 копійок. 
17.05.2019 приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Козоріс Н.С. на підставі акту про проведені електронні торги у виконавчому провадженні НОМЕР_1 від 13.05.2019, СПП «РАТЬ» видано свідоцтва про право власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна, а саме: 
1. Свідоцтво про право власності від 17.05.2019, зареєстроване в реєстрі за №1358, відносно будівлі складу ДМК К-1 площею 487,9 кв.м; 
2. Свідоцтво про право власності від 17.05.2019, зареєстроване в реєстрі за №1356, відносно будівлі складу готової продукції Б-1 площею 1155,4 кв.м; 
3. Свідоцтво про право власності від 17.05.2019, зареєстроване в реєстрі за №1370, відносно будівлі котельні Г-3 площею 543,9 кв.м; 
4. Свідоцтво про право власності від 17.05.2019, зареєстроване в реєстрі за №1372, відносно будівлі побутового корпусу Т-3 площею 1024,8 кв.м; 
5. Свідоцтво про право власності від 17.05.2019, зареєстроване в реєстрі за №1360, відносно прохідної М-1 Т-3 площею 24,8 кв.м; 
6. Свідоцтво про право власності від 17.05.2019, зареєстроване в реєстрі за №1362, відносно будівлі сховища Р-1 площею 380,1 кв.м; 
7. Свідоцтво про право власності від 17.05.2019, зареєстроване в реєстрі за №1364, відносно будівлі компресорної З-1 площею 204,5 кв.м; 
8. Свідоцтво про право власності від 17.05.2019, зареєстроване в реєстрі за №1374, відносно будівлі цеху м`яких меблів Д-2 площею 2882,0 кв.м; 
9. Свідоцтво про право власності від 17.05.2019, зареєстроване в реєстрі за №1366, відносно земельна ділянка, площею 5,4548 га, кадастровий номер 0710400000:41:010:0092;
10. Свідоцтво про право власності від 17.05.2019, зареєстроване в реєстрі за №1368, відносно будівлі трансформаторної Л-1 площею 125,7 кв.м.
Позивач доводить, що реалізація нерухомого майна належного Позивачу на електронних торгах є протиправною, оскільки остання відбулась за заниженою ціною, що безпосередньо порушує права Боржника як сторони виконавчого провадження.
Ковельським відділом поліції ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №12019030110000795 від 24.04.2019 за ч.1 ст.365-2 КК України.
Згідно з відомостей, викладених повідомленні про вчинення злочину МПП «К.О.Т.» встановлено, що у відповідності до проведеної оцінки майна на замовлення Позивача (звіт про оцінку майна виконаний Глизь О.Г. від 25.03.2019) та згідно з відомостями витягу №45 із технічної документації про нормативно грошову оцінку спірної земельної ділянки від 22.01.2019 наявні розбіжності, тобто фактичне заниження вартості майна з боку суб`єкта оціночної діяльності, що відображене у звітах про оцінку майна в межах виконавчого провадження НОМЕР_1, на суму понад 8 мільйонів гривень. 
19.07.2022 постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів в сфері господарської діяльності слідчого управління ГУНП у Волинській області МПП «К.О.Т.» залучене як потерпілий у кримінальному провадженні №12019030110000795 від 24.04.2019.
В межах вказаного кримінального провадження на запит органу досудового розслідуванням, Управлінням забезпечення реалізації повноважень у Волинській області Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях було забезпечено рецензування копій звітів про оцінку, складених суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «БЮРО ОЦІНКИ ТА ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ»:
1. Звіту про оцінку нерухомого майна - будівлі котельні «Г-3», що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Анатолія Грищенка (колишня Кутузова), 11, дата оцінки - 13.01.2019 (далі - Звіт про оцінку 1)/ рецензія №7-22-0017 від 21.02.2022; 
2. Звіту про оцінку майна - будівлі цеху м`яких меблів «Д-2», загальною площею 2882,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Анатолія Грищенка (колишня Кутузова), 11, дата оцінки - 13.01.2019 (далі - Звіт про оцінку №2)/ рецензія №7-22-0015 від 18.02.2022; 
3. Звіту про оцінку нерухомого майна - будівлі побутового корпусу «Т-3», загальною площею 1024,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Анатолія Грищенка (колишня Кутузова), 11, дата оцінки -13.01.2019 (далі- Звіт про оцінку №3)/ рецензія №7-22-0014 від 18.02.2022; 
4. Звіту про оцінку нерухомого майна - будівлі компресорної «З-1» загальною площею 204,5 кв.м. що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Анатолія Грищенка (колишня Кутузова), 11, дата оцінки - 13.01.2019 (далі - Звіт про оцінку №4)/ рецензія №7-22-0013 від 17.02.2022; 
5. Звіту про оцінку нерухомого майна - будівлі складу ДМК літера «К-1», загальною площею 487,9 кв.м. що знаходиться за адресою: Волинська обл. м. Ковель, вул. Анатолія Грищенка (колишня Кутузова), 11, дата оцінки - 13.01.2019 (далі - Звіт про оцінку №5)/ рецензія №7-22-0012 від 17.02.2022; 
6. Звіту про оцінку нерухомого майна - будівлі сховища «Р-1», загальною площею 380,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Анатолія Грищенка (колишня Кутузова), 11, дата оцінки -13.01.2019 (далі - Звіт про оцінку №6)/ рецензія №7-22-0011 від 16.02.2022;
7. Звіту про оцінку нерухомого майна - будівлі складу готової продукції «Б-1», загальною площею 1155,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Анатолія Грищенка (колишня Кутузова, 11, дата оцінки - 13.01.2019 (далі - Звіт про оцінку №7)/ рецензія №7-22-0019 від 22.02.2022; 
8. Звіту про оцінку нерухомого майна - будівлі сховища «Р-1» загальною площею 47,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Анатолія Грищенка (колишня Кутузова, 11, дата оцінки - 13.01.2019 (далі - Звіт про оцінку №8)/ рецензія №7-22-0009 від 16.02.2022;
9. Звіту про оцінку нерухомого майна - будівлі трансформаторної підстанції «Л-1» загальною площею 125,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Анатолія Грищенка (колишня Кутузова, 11, дата оцінки - 13.01.2019 (далі- Звіт про оцінку №9)/ рецензія №7-22-0016 від 18.02.2022; 
10. Звіту про оцінку нерухомого майна - будівлі прохідної, загальною площею 24,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Анатолія Грищенка (колишня Кутузова, 11, дата оцінки - 13.01.2019 (далі - Звіт про оцінку №10)/ рецензія №7-22-0018 від 22.02.2022.
Вищевказаними рецензіями встановлено: 
1. що звіт про оцінку нерухомого майна - будівлі складу ДМК літера «К-1»: 
· відсутнє обґрунтування вибору відповідної бази оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· на стор.6 зазначено, що стан будівлі оцінювався шляхом візуального обстеження, а у «Заяві оцінювача» - відсутня інформація щодо особистого огляду об`єкта оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· курс іноземної валюти - долар США, який зазначений та використовується при розрахунках, на дату оцінки не відповідає курсу встановленому НБУ (стор.3., стор.32 34); 
· некоректно проведено коригування та відсутнє обґрунтування коригувань, між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки в дохідному та порівняльному підходах (стор.30-31, стор.33-34); 
· частина об`єктів порівняння підібрані некоректно враховуючи, що площа об`єкта оцінки 487,9 кв.м. (стор.30, стор.32-33); 
· розрахунок ставки капіталізації проведено некоректно (стор.31-34); 
· недостатнє обґрунтування оціночної процедури узгодження результатів оцінки (п.21 Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», як наслідок Звіт класифікується за ознакою абзацу п`ятого пункту 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний; 
2. звіт про оцінку нерухомого майна - компресорної літера «Ц-1»:
· відсутній опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати (п.56 Національного стандарту №1); 
· відсутнє обґрунтування вибору відповідної бази оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· на стор.6 зазначено, що стан будівлі оцінювався шляхом візуального обстеження, а у «Заяві оцінювача» - відсутня інформація щодо особистого огляду об`єкта оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· курс іноземної валюти - долар США, який зазначений та використовується при розрахунках, на дату оцінки не відповідає курсу встановленому НБУ (стор.3., стор.23 24); 
· коригування вартості об`єктів порівняння проведено некоректно та відсутнє обгрунтування щодо даних коригувань (стор.24); 
· у звіті наявні описки та неточності, як наслідок Звіт класифікується за ознакою абзацу четвертого пункту 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною з звіті, після виправлення зазначених недоліків; 
3. звіт про оцінку нерухомого майна - будівлі котельні «Г-3»:
· не повній мірі зібрано та проаналізовано всі істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики (п.53 Національного стандарту №1); 
· відсутній опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати (п.56 Національного стандарту №1); 
· розрахунки наведені лише для визначення вартості димової труби, а розрахунки для визначення вартості будівлі котельні «Г-3» - відсутні;
· відсутня схема та інформація (креслення, характеристика тощо) у технічному паспорті щодо допоміжної споруди димової труби (п.8 Національного стандарту №2); 
· у висновку про вартість майна не відображено факт про включення або не включення до ринкової вартості суми податку на додану вартість (п.17 Національного стандарту №1); 
· у висновку про вартість майна відсутня коротка характеристики об`єкта оцінки (п.60 Національного стандарту №1); 
· курс іноземної валюти - долар США, який зазначений та використовується при розрахунках, на дату оцінки не відповідає курсу встановленому НБУ (стор.3-4), як наслідок Звіт класифікується за ознакою абзацу п`ятого пункту 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний;
4. звіт про оцінку нерухомого майна - будівлі прохідної, загальною площею - 24,8 кв.м.: 
· відсутнє обґрунтування вибору відповідної бази оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· на стор.6 зазначено, що стан будівлі оцінювався шляхом візуального обстеження, а у «Заяві оцінювача» - відсутня інформація щодо особистого огляду об`єкта оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· курс іноземної валюти - долар США, який зазначений та використовується при розрахунках, на дату оцінки не відповідає курсу встановленому НБУ (стор.3., стор.24); 
· у порівняльному підході наявні об`єкти порівняння які за своїми характеристиками не в повній мірі відповідають об`єкту оцінки (стор.24); 
· некоректно проведено коригування та відсутнє обґрунтування коригувань, між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки в порівняльному підході (стор.24-25), як наслідок Звіт класифікується за ознакою абзацу четвертого пункту 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною з звіті, після виправлення зазначених недоліків; 
5. звіт про оцінку нерухомого майна - трансформаторної підстанції, загальною площею - 125,7 кв.м.: 
· відсутнє обґрунтування вибору відповідної бази оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· на стор.6 зазначено, що стан будівлі оцінювався шляхом візуального обстеження, а у «Заяві оцінювача» - відсутня інформація щодо особистого огляду об`єкта оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· курс іноземної валюти - долар США, який зазначений та використовується при розрахунках, на дату оцінки не відповідає курсу встановленому НБУ (стор.3., стор.24); 
· у порівняльному підході наявні об`єкти порівняння які за своїми характеристиками не в повній мірі відповідають об`єкту оцінки (стор.24);
· некоректно проведено коригування та відсутнє обґрунтування коригувань, між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки в порівняльному підході (стор.24-25), як наслідок Звіт класифікується за ознакою абзацу четвертого пункту 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною з звіті, після виправлення зазначених недоліків; 
6. звіт про оцінку нерухомого майна - будівлі побутового корпусу«Т-3»:
· відсутнє обґрунтування вибору відповідної бази оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· на стор.6 зазначено, що стан будівлі оцінювався шляхом візуального обстеження, а у «Заяві оцінювача» - відсутня інформація щодо особистого огляду об`єкта оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· курс іноземної валюти - долар США, який зазначений та використовується при розрахунках, на дату оцінки не відповідає курсу встановленому НБУ (стор.3., стор.32); 
· враховуючи, що найбільш ефективне використання зазначено «виробничо складське» та фізичні характеристики об`єкта оцінки, у дохідному підході некоректно підібрано подібне майно (п.42 та п.43 Національного стандарту №1); 
· у порівняльному підході наявні об`єкти порівняння які за своїми характеристиками не в повній мірі відповідають об`єкту оцінки (стор.34-35); 
· розрахунок ставки капіталізації проведено некоректно (стор.34-36); 
· некоректно проведено коригування та відсутнє обґрунтування коригувань, між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки в дохідному та порівняльному підходах (стор.33, стор.36); 
· узгодження результатів оцінки проведено некоректно (стор.37), як наслідок Звіт класифікується за ознакою абзацу п`ятого пункту 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний;
7. звіт про оцінку нерухомого майна - будівлі цеху м`яких меблів «Д-2»: 
· відсутнє обґрунтування вибору відповідної бази оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· на стор.6 зазначено, що стан будівлі оцінювався шляхом візуального обстеження, а у «Заяві оцінювача» - відсутня інформація щодо особистого огляду об`єкта оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· курс іноземної валюти - долар США, який зазначений та використовується при розрахунках, на дату оцінки не відповідає курсу встановленому НБУ (стор.3., стор.34 35); 
· некоректно проведено коригування та відсутнє обґрунтування коригувань, між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки в дохідному та порівняльному підходах (стор.33, стор.35-36); 
· частина об`єктів порівняння підібрані некоректно враховуючи, що площа об`єкта оцінки 2 882,00 кв.м. (стор.30, стор.32-33); 
· розрахунок ставки капіталізації проведено некоректно (стор.31-34); 
· недостатнє обґрунтування оціночної процедури узгодження результатів оцінки (п.21 Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна»), як наслідок Звіт класифікується за ознакою абзацу п`ятого пункту 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний; 
8. звіт про оцінку нерухомого майна - будівлі складу готової продукції «Б-1»: 
· відсутнє обґрунтування вибору відповідної бази оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· на стор.6 зазначено, що стан будівлі оцінювався шляхом візуального обстеження, а у «Заяві оцінювача» - відсутня інформація щодо особистого огляду об`єкта оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· курс іноземної валюти - долар США, який зазначений та використовується при розрахунках, на дату оцінки не відповідає курсу встановленому НБУ (стор.3., стор.33,35); 
· некоректно проведено коригування та відсутнє обґрунтування коригувань, між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки в дохідному та порівняльному підходах (стор.33, стор.36); 
· частина об`єктів порівняння підібрані некоректно враховуючи, що площа об`єкта оцінки 1 155,4 кв.м. (стор.33, стор.35); 
· розрахунок ставки капіталізації проведено некоректно (стор.34-37); 
· недостатнє обґрунтування оціночної процедури узгодження результатів оцінки (п.21 Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна»), як наслідок Звіт класифікується за ознакою абзацу п`ятого пункту 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний; 
9. звіт про оцінку нерухомого майна - будівлі сховища «Р-1»: 
· відсутнє обґрунтування вибору відповідної бази оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· на стор.15 зазначено, що стан будівлі оцінювався шляхом візуального обстеження, а у «Заяві оцінювача» - відсутня інформація щодо особистого огляду об`єкта оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· курс іноземної валюти - долар США, який зазначений та використовується при розрахунках, на дату оцінки не відповідає курсу встановленому НБУ (стор.3);
· аналоги не є об`єктами порівняння (стор.28-29); 
· технічний стан об`єкта оцінки зазначено некоректно (ст.26), як наслідок Звіт класифікується за ознакою абзацу п`ятого пункту 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний;
10. звіт про оцінку нерухомого майна - будівлі компресорної «З-1»:
· відсутнє обґрунтування вибору відповідної бази оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· на стор.6 зазначено, що стан будівлі оцінювався шляхом візуального обстеження, а у «Заяві оцінювача» - відсутня інформація щодо особистого огляду об`єкта оцінки (п.56 Національного стандарту №1); 
· курс іноземної валюти - долар США, який зазначений та використовується при розрахунках, на дату оцінки не відповідає курсу встановленому НБУ (стор.3., стор.32 34);
· некоректно проведено коригування та відсутнє обґрунтування коригувань, між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки в дохідному та порівняльному підходах (стор.30-34);
· частина об`єктів порівняння підібрані некоректно враховуючи, що площа об`єкта оцінки 204,5 кв.м. (стор.30, стор.32-33); 
· розрахунок ставки капіталізації проведено некоректно (стор.32-34); 
· недостатнє обґрунтування оціночної процедури узгодження результатів оцінки (п.21 Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна»), як наслідок Звіт класифікується за ознакою абзацу п`ятого пункту 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 5 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» в імперативній формі встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. 
Згідно ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.
За змістом статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.
Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.
У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.
Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.
Відповідно до ч. 5 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку . У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. 
На виконання вимог ч. 5 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», у день одержання звітів про оцінку майна 22.01.2019 на адресу МПП «К.О.Т» було надіслано лист про вартість описаного та арештованого майна, який відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення був одержаний МПП «К.О.Т.» 28.01.2019 року.
Мале приватне підприємство «К.О.Т.» зверталося до Ковельського міськрайонного суду Волинської області із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича щодо передачі на примусову реалізацію майна.
Ухвалою суду від 21.02.2023, яка залишена без змін Постановою Волинського апеляційного суду від 19.04.2023 у справі №159/1777/17 скаргу Малого приватного підприємства «К.О.Т.» на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича щодо передачі на примусову реалізацію майна, залишено без розгляду.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.61 Закону України "Про виконавче провадження", реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.
Отже, порядок реалізації арештованого майна регулюється, зокрема, Законом України "Про виконавче провадження" та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 (далі - Порядок №2831/5).
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.
Позивач звернувся до суду із вимогою про визнання недійсними та скасування електронних торгів від 30.04.2019 з продажу майна, а саме: Комплексу будівель і споруд, загальною площею 6829,10 кв. м та земельна ділянка, площею 5,4548 га, К/Н 0710400000:41:010:0092, за адресою: Волинська обл., м.Ковель, вул.Анатолія Грищенка, 11, реєстраційний номер лота 340372, що належали на праві власності Малому приватному підприємству «К.О.Т.» (ЄДРПОУ - 30707500), оформлені протоколом проведення електронних торгів №401988 від 30.04.2019.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац дванадцятий частини другої вказаної статті). Застосування конкретного способу захисту цивільного права чи інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Інакше кажучи, суд має захистити право чи інтерес у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Велика Палата Верховного Суду зазначала, що реалізація майна, зокрема майнових прав, на прилюдних торгах полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця - переможця прилюдних торгів. Тому, враховуючи передбачені законодавством щодо прилюдних торгів особливості, проведення таких торгів є правочином.
Такий висновок узгоджується з приписами статей 650, 655 і частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на публічних торгах і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (див., зокрема постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №925/1351/19 (пункти 6.17-6.18), від 07.07.2020 у справі № 438/610/14-ц (пункти 38-39), від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (пункт 32), від 28.09.2022 у справі № 483/448/20 (пункт 9.66), від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18 (пункт 33).
Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, - державна виконавча служба й організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є їхній переможець. Виходячи з наведеного, сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба й організатор цих торгів, та покупець - переможець торгів (див. постанови від 05.06.2018 у справі № 910/856/17 (пункти 40-41), від 07.07.2020 у справі № 438/610/14-ц (пункт 56), від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18 (пункт 34)).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18 наголосила, що оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід слід застосовувати і щодо оскарження іншого документа - акта про проведені електронні торги (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 (пункт 104), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.66)).
З огляду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі №233/4365/18 щодо можливості оскарження, зокрема, власником продажу майна на публічних торгах шляхом подання вимоги про визнання недійсним електронних торгів, що за своєю суттю є вимогою про визнання недійсним відповідного договору купівлі-продажу, суд дійшов до висновку про належність та ефективність такої позовної вимоги у даній справі.
Відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 ЦК України).
Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами електронних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком №2831/5.
Верховний Суд у спорах про визнання електронних торгів недійсними неодноразово наголошував на тому, що у вирішенні такого спору обов`язковому встановленню підлягають обставини:
1) чи мало місце порушення вимог Порядку №2831/5 та інших норм законодавства шляхом проведення електронних торгів; 
2) чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; 
3) чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати електронних торгів (постанови Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №910/1454/17, від 20.11.2019 у справі №925/796/18, від 10.03.2020 у справі №927/1184/15).
Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Порядку №2831/5 - реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження". Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Дата розміщення на веб-сайті організатора торгів інформаційного повідомлення про електронні торги є датою оприлюднення інформації про продаж майна боржника. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною).
Отже, продаж майна розпочинається з моменту оприлюднення інформації про продаж та включає в себе власне електронні торги (в т.ч. повторні, треті).
За приписами розділу ІІІ Порядку №2831/5 організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот аукціону (інформаційне повідомлення про електронний аукціон (аукціон за фіксованою ціною)) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Інформаційне повідомлення про електронний аукціон (аукціон за фіксованою ціною) повинно містити: інформацію про майно (лот): стартову ціну продажу. Інформація про майно, включене до лота, виставленого на електронний аукціон (аукціон за фіксованою ціною), вноситься Організатором згідно з документами, наданими відповідно до пунктів 2, 3 розділу II цього Порядку.
Після внесення лота до Системи автоматично визначається строк для підготовки до проведення аукціону, реєстрації учасників, огляду майна, який становить:
для аукціонів за фіксованою ціною - 5 календарних днів;
для електронних аукціонів:
для лотів зі стартовою ціною до 5000,00 грн - 10 календарних днів;
для лотів зі стартовою ціною від 5000,01 до 1000000,00 грн - 20 календарних днів;
для лотів зі стартовою ціною від 1000000,01 грн - 30 календарних днів.
Дата початку проведення електронного аукціону (аукціону за фіксованою ціною) призначається на наступний після закінчення зазначених строків день та відображається в інформаційному повідомленні, яке розміщується на Веб-сайті автоматично після внесення інформації про лот у Систему.
Тобто, Організатор проводить прилюдні торги за заявкою державного чи приватного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою, та інші відомості. Стартова ціна лота - початкова ціна продажу лота, яка дорівнює вартості майна, що виставляється на електронних торгах, визначеній відповідно до законодавства.
Судом враховано, що реалізація майна на електронних торгах була направлена на реальне та ефективне відновлення порушених майнових прав кредитора, та відбулась в межах виконавчого провадження, тобто під час виконання рішення суду, яке є складовою частиною права на справедливий суд.
У даному випадку суд враховує, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний чи приватний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 308/12150/16, від 20 березня 2019 року в справі № 821/197/18/4440/16, від 20 липня 2022 року в справі № 910/10956/15). 
У зв`язку з цим оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. 
Статтею 74 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.
Зокрема, відповідно до ч. 1 вказаної норми, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. 
Суд враховує, що будучи належним чином повідомленим про вартість описаного та арештованого майна, МПП «К.О.Т.» у вересні 2022 році зверталося до Ковельського міськрайонного суду Волинської області зі скаргами на дії приватного виконавця, в тому числі щодо оцінки та передачі арештованого майна на реалізацію, однак ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.02.2023 у справі № 159/1777/17, залишеною в силі постановою Волинського апеляційного суду від 19.04.2024, скаргу МПП «К.О.Т.» було залишено без розгляду.
Отже, дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.
Зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №678/301/12 та у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №910/10136/17, від 30.01.2020 у справі № 903/41/18 та від 08.07.2020 у справі №201/18443/17, від 26.05.2022 у справі № 905/857/19 (905/1455/20).
Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності здійснювала відповідні дії щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів.
Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.
Встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.
Отже, оскаржити оцінку майна можна в порядку оскарження рішень та дій виконавців.
Учасники виконавчого провадження, яким є, зокрема і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (ст.57 Закону України «Про виконавче провадження»).
Законом України «Про виконавче провадження» передбачене право боржника на оскарження результатів незалежної оцінки майна безпосередньо до суду, а відтак подання позову до суду є проявом принципу диспозитивності. Водночас, у разі незгоди з незалежною оцінкою майна, вказаний Закон не покладає імперативно безваріантну дію як то рецензування Звіту про незалежну оцінку майна.
Однак, рецензування звіту про оцінку майна є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяє швидко та ефективно захистити права боржника.
Закон України «Про виконавче провадження» не містить обов`язку державного виконавця або відповідного відділу Державної виконавчої служби здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності (постанова Верховного суду від 20 вересня 2023 року у справі №161/4629/21).
За висновком Верховного суду рецензування звіту з оцінки є «єдиним» законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки і у разі незгоди із результатами оцінки майна заявник мав право звернутись з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна.
В той же час, згідно із частиною п`ятою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.
При проведенні в рамках виконавчого провадження визначення вартості майна боржника Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» підлягає застосуванню в частині регулювання діяльності залученого приватним виконавцем суб`єкта оціночної діяльності, та не стосується порядку призначення такого суб`єкта державним виконавцем.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 61-6546св18. 
Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання (абзац третій частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року № 2658-III). 
Суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі (частина перша статті 5 цього Закону). 
Статтею 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна. 
Рецензування звіту з оцінки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки майна. Відповідні висновки викладені у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 02.06.2022 у справі №420/8811/20.
Закон України "Про виконавче провадження" не містить обов`язку державного виконавця, або відповідного відділу Державної виконавчої служби здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.
Статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» передбачені вимоги щодо рецензування звіту про оцінку майна.
Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). 
Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.
Як слідує з матеріалів справи, вищевказані рецензії здійснені оцінювачами Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях. 
Згідно з постановою СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області від 11.07.2025- кримінальне провадження №12019030110000795 від 24.04.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365-2 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Вказана постанова мотивована тим, що на підставі рішення Екзаменаційної комісії від 10.11.2022, винесено наказ №1469 від 30.11.2022, згідно якого Марчука О.М. позбавлено спеціалізації 1.1. «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них» з кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ №6562 виданого 13.12.2008, з дати видання такого наказу, тобто за встановлені в ході досудового розслідування порушення. 
Під час досудового розслідування вищенаведеного кримінального провадження проведено ряд судових експертиз щодо встановлення вартості майна, а саме: 
1. Висновок експерта за результатами проведення судової оціночно будівельної експертизи №8763 від 09.12.2019, згідно якого встановлена наступна ринкова вартість об`єктів нерухомого майна станом на 13.01.2019:
- Прохідної «М-1», площею 24,8 кв.м. - 37 367,00 грн.;
- Будівля складу ДМК «К-1» площею 487,9 кв.м - 815 027,00 грн.;
2. Висновок експертів за результатами проведення комісійної судової оціночно-будівельної експертизи №8350-8359 від 31.10.2019, згідно якого встановлена наступна ринкова вартість об`єктів нерухомого майна станом на 13.01.2019:
- Компресорна «З-1», площею 204,5 кв.м. - 283 862,00 грн.;
- Будівля складу готової продукції «Б-1» пл.1155,4 кв.м. - 622 076,00 грн.;
- Цех м`яких меблів «Д-2» площею 2882,0 кв.м. - 2 054 458,00 грн.;
- Побутовий корпус «Т-3» пл.1024,8 кв.м. - 954 530,00 грн.; 
3. Висновок експерта №СЕ-19/103-24/7714-ОБ від 23.12.2014 , згідно якого встановлена наступна ринкова вартість об`єктів нерухомого майна станом на 13.01.2019:
- Компресорна «Ц-1», площею 47,6 кв.м. - 71 433,30 грн.;
- Будівля котельні «Г-3», площею за технічною документацією 543,9 кв.м 956 313,50 грн.;
- Сховище Р-1, площею за технічною документацією 380,1 кв.м. - 393 694,37 грн.
З огляду на правову природу процедури реалізації майна на торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника торгів, ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. 
Наведене узгоджується з правилами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні правила про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. 
Правова природа продажу майна з публічних (електронних) торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі приписів цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо дотримання визначених правил про процедуру, порядок проведення торгів. 
У постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 листопада 2017 року, у справі № 668/5633/14-ц, у постановах Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі №462/2232/16, від 18 травня 2022 року, у справі № 361/3505/20 зроблено висновки, що дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Самий собою факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, крім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинно бути встановлено порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. 
Верховний Суд України у постановах від 25 листопада 2015 року у справі № 6 1749цс15, від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16, від 29 червня 2016 року у справах №6-370цс16 та №6-547цс16 виснував, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Установивши, що при проведенні прилюдних торгів відбулося порушення норм законодавства, суди мають перевірити, чи вплинули ці порушення на результати торгів, чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивачів, які оспорюють результати торгів, оскільки підставою для задоволення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення закону при проведенні торгів разом із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. 
За усталеною практикою суду касаційної інстанції, для визнання судом електронних торгів недійсними обов`язковими умовами є наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи вплинули ці порушення на результати торгів та чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. 
Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 372/3161/18, провадження № 61-86св20).
Крім того, у постанові від 07 листопада 2022 року у справі № 450/4257/20 (провадження № 61-17706сво21) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що відповідно до статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: 1) верховенства права; 3) законності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження.
Основоположний принцип верховенства права визнається одним із фундаментальних та непорушних ідеалів сучасних демократій, якого мають дотримуватися усі без винятку інституції громадянського суспільства.
У своєму Рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Принцип законності вимагає, аби під час виконавчого провадження виконавець неухильно додержувався вимог Конституції України, цього Закону, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Виконавець зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено провести виконавче провадження та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.
Така засада виконавчого провадження як справедливість, неупередженість та об`єктивність означає наступне. Принцип справедливості є важливим в усіх сферах юридичної діяльності - як у нормотворчості, так і при примусовому виконанні рішення в процесі виконавчого провадження.
Принцип справедливості конкретизується у інших принципах, наприклад, у принципі рівності.
Суть справедливості полягає у послідовому (тобто неупередженому, об`єктивному) застосуванні виконавцем положень і норм Закону України "Про виконавче провадження".
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18).
Згідно із частиною третьою статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.
Про необхідність встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог про визнання торгів недійсними або відмову в їх задоволенні зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №922/3537/17 (провадження № 12-127гс19).
Отже, проведення електронних торгів з порушенням вимог законодавства є підставою для визнання таких торгів недійсними винятково за умови доведення порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, та у разі якщо такі порушення вплинули на результати торгів. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2024 у справі №554/154/22 встановила, що «На переконання Великої Палати Верховного Суду, реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати істотних збитків стягувачу у виді неотриманого доходу, а боржнику - у виді передачі майна на реалізацію за значно нижчою від ринкової вартістю. 
Велика Палата Верховного Суду висновує, що в разі встановлення такої обставини, як реалізація майна за заниженою ціною, такі торги є несправедливими та не можуть створити для його учасників правомірні наслідки. 
Ураховуючи викладене, а також фактичні та преюдиційно встановлені обставини справи, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що права позивача під час проведення електронних торгів були порушені, однак не з тієї підстави, що він не був повідомлений про проведення торгів, а з тієї підстави, що реалізація на торгах майна за необґрунтованою, заниженою ціною безпосередньо впливає на результати торгів та зачіпає і порушує права та інтереси боржника, оскільки ціна, за якою майно реалізується на торгах, впливає на обсяг зобов`язань, які будуть погашені під час відповідного виконавчого провадження».
Витягом з протоколом засідання Екземенаційної комісії №136 від 10.11.2022 доводиться той факт, що Марчук О.М., як особа що здійснювала оцінку нерухомого майна у виконавчому проваджені, був позбавлений (анульована) відповідної спеціалізації за виготовлення звітів про вартість/оцінку майна, які стали підставою для реалізації майна Позивача на електронних торгах. 
Станом на день розгляду справи відомості про оскарження оцінювачем Марчуком О.М. (ТОВ «БЮРО ОЦІНКИ ТА ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ») будь-яких рішень екзаменаційної комісії - не подано.
Разом з цим, судом з`ясовано та не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні, що на момент здійснення оцінки оцінювач Марчук О.М. не був позбавлений спеціалізації за виготовлення звітів про вартість/оцінку майна.
Отже, наявність підстав для визнання того чи іншого правочину недійсним має встановлюватися судом саме на момент його вчинення. Рецензування звіту про оцінку майна через три роки, не має зворотної дії в часі і не може породжувати правові наслідки, у тому числі й щодо недійсності правочину, або впливати на інші юридичні факти, що настали до проведення рецензії.
Ураховуючи фактичні обставини, які склалися у цій конкретній справі, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки звіти про оцінку від 13.01.2019 були дійсні на час проведення публічних електронних торгів 13.05.2019, а рецензування звітів про оцінку в межах кримінального провадження відбулося в лютому 2022, а електронні торги з реалізації належного позивачу нерухомого майна проведені 30.04.2019, тобто на час проведення електронних торгів звіти були чинними.
З врахуванням викладеного, оскільки позивачем не доведено порушення норм законодавства під час проведення електронних торгів, які вплинули чи могли вплинути на результат торгів, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання незаконними та скасування результатів електронних торгів.
Разом з тим суд констатує ту обставину, що права позивача можуть бути захищені шляхом відшкодування завданої йому шкоди (частина третя статті 386 ЦК України). Відповідачами за цим позовом можуть бути особи, з вини яких така шкода була заподіяна (див.: пункт 66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021року у справі № 334/3161/17). 
Щодо клопотання відповідача-3 про застосування строків позовної давності, судом враховано наступне.
У постанові ВП ВС від 13.02.2019 по справі № 826/13768/16 (11-609апп18) визначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людині основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51)
Також у постанові ВП ВС від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними: «Однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог».
Виходячи з вимог ст.261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.
А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.
З огляду на вищевикладене у позові про визнання незаконними та скасування результатів електронних торгів слід відмовити із підстав відсутності порушеного права Позивача, а тому клопотання відповідача-3 про застосування строків позовної давності до задоволення не підлягає.
На підставі викладеного, у задоволенні позову слід відмовити з покладенням на позивача судових витрат.
У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: баланс імовірностей (balance of probabilities) або перевага доказів (preponderance of the evidence); наявність чітких та переконливих доказів (clear and convincing evidence); поза розумним сумнівом (beyond reasonable doubt). Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2022 у справі №917/996/20).
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об?єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.43 постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Аналогічна позиція викладена у п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").
Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.
За таких обставин, інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору впливу не мають. 
Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242, 256-257 ГПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову Малого приватного підприємства "К.О.Т." до Державного підприємства "СЕТАМ", Сільськогосподарського приватного підприємства "Рать", приватного виконавця Пироги Сергія Степановича, про визнання незаконними та скасування результатів електронних торгів, - відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.
Повне рішення підписане 06.03.2026.
Суддя  І. О. Гарбар