Справа № 127/2504/26 
Провадження № 3/127/1133/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року 	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП відсутній, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАД №324322 від 21.01.2026, ОСОБА_1 21.01.2026 року о 10:46 год. за адресою: м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 185, не виконав розпорядження або вимогу працівника поліції згідно ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію», у час воєнного стану та під час під час мобілізації військово-обліковий документ, разом з документами, що посвідчують особу, у спосіб який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що міститься у документах, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
Як убачається з матеріалів справи, підставою для зупинки транспортного засобу Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , було перевищення встановленої швидкості руху в населеному пункті, у зв`язку з чим відносно нього було складено адміністративний матеріал за ч.1 ст.122 КУпАП.
Після перевірки документів поліцейські висунули вимогу пред`явити військово-обліковий документ. У зв`язку з тим, що такий документ у паперовій формі при собі відсутній, а електронний військово-обліковий документ міститься у застосунку «Резерв+» на іншому телефоні, який знаходився за місцем проживання, ОСОБА_1 повідомив працівників поліції про можливість надати відповідний документ після того, як йому буде доставлено телефон або іншим доступним способом.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Ткачук В.П., подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки останній не відмовлявся виконувати законну вимогу поліцейських, а лише повідомив про тимчасову неможливість негайного пред`явлення військово-облікового документа.
Крім того, у матеріалах справи міститься рапорт інспектора поліції Рибалко Ю.А., відповідно до якого ОСОБА_1 нібито закрився у власному автомобілі та категорично відмовлявся покинути транспортний засіб і виконати вимоги працівників поліції.
Разом з тим, під час судового розгляду було досліджено надані матеріали, у тому числі відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, пояснення сторін та інші документи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та надані письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Згідно зі ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган або посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність особи у його вчиненні.
Як убачається з матеріалів справи, підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП слугувала обставина того, що 21.01.2026 року о 10 год. 46 хв. у м. Вінниці по вул. Немирівське шосе, 185 громадянин ОСОБА_1 нібито не виконав законну вимогу працівників поліції щодо пред`явлення військово-облікового документа.
Разом з тим судом встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку із перевищенням швидкості руху в населеному пункті, що підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується.
Після перевірки документів водія працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що згідно з наявною у них інформацією він перебуває у розшуку територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, у зв`язку з чим запропонували пред`явити військово-обліковий документ.
Згідно з поясненнями ОСОБА_1 , які узгоджуються з дослідженим судом відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, останній повідомив, що має військово-обліковий документ в електронній формі у мобільному застосунку «Резерв+», однак відповідний телефон знаходиться за місцем його проживання, оскільки він виїхав до магазину на короткий час.
При цьому з відеозапису, дослідженого у судовому засіданні, убачається, що ОСОБА_1 спілкувався з працівниками поліції у спокійній формі; не заперечував наявність обов`язку пред`явити військово-обліковий документ; повідомляв, що зателефонував додому та очікує, що йому привезуть телефон з відповідним електронним документом; не вчиняв дій, спрямованих на протидію працівникам поліції; не висловлював категоричної відмови виконувати їх вимоги.
Таким чином, з дослідженого судом відеозапису не вбачається демонстративної відмови або ігнорування законної вимоги працівників поліції.
Суд звертає увагу на те, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, полягає саме у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського.
Як роз`яснено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 №8, злісною непокорою визнається відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог працівника правоохоронного органу, а також непокора, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до представника влади.
Отже, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, необхідним є встановлення таких обставин: наявність законної вимоги працівника поліції; неодноразове та наполегливе повторення цієї вимоги; умисна відмова особи її виконувати; демонстративний характер такої відмови.
Однак досліджені судом докази не підтверджують наявності зазначених ознак.
Судом встановлено, що непред`явлення військово-облікового документа було обумовлено фактичною відсутністю відповідного телефону при особі, а не умисною відмовою виконувати законну вимогу працівників поліції.
При цьому з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції про готовність надати відповідний документ після його доставки, що свідчить про відсутність наміру ухилятися від виконання вимоги.
Крім того, судом досліджено рапорт інспектора поліції Рибалко Ю.А., у якому зазначено, що ОСОБА_1 нібито закрився у власному автомобілі та категорично відмовлявся покинути транспортний засіб.
Разом з тим зазначені у рапорті обставини не підтверджуються відеозаписом події, який був досліджений у судовому засіданні.
З відеозапису не вбачається факту категоричної відмови ОСОБА_1 виконувати вимоги працівників поліції, а також не встановлено обставин, які б свідчили про прояв ним зухвалої або демонстративної поведінки.
У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що рапорт працівника поліції у частині викладення зазначених обставин не відповідає фактичним даним, зафіксованим технічними засобами відеофіксації, а тому не може бути покладений в основу висновку про винуватість особи.
Крім того, суд звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення:
не зазначено конкретних працівників поліції, законні вимоги яких нібито не виконав ОСОБА_1 ;
не наведено відомостей про неодноразовість та наполегливість таких вимог;
не наведено конкретних дій, які б свідчили про злісний характер непокори.
Наведені обставини свідчать про відсутність належної конкретизації об`єктивної сторони правопорушення, що також перешкоджає встановленню складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічний підхід застосовується і в практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої доведення вини особи має здійснюватися за стандартом «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України»).
Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.
За таких обставин суд вважає, що подія та склад адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 23, 36, 173, 185, 283, 284 КУпАП, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП відносно  ОСОБА_1  у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя: