РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2026 року 	м. Рівне	№460/23360/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 	
 	про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним дій щодо відмови під час проведення перерахунку на виконання судового рішення, у врахуванні довідок про заробітну плату № 590 та № 591 від 25.09.2020 за період з червня 2008 року по грудень 2014 року та січень-лютий 2015 року та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком, з врахуванням довідок про заробітну плату № 590 та № 591 від 25.09.2020 року за період з червня 2008 року по грудень 2014 року та січень-лютий 2015 року, з дати набуття права на пенсію за віком, з врахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію за віком. Повідомлено, що на виконання рішення суду від 14.05.2024 у справі №460/11674/23 позивачу проведено перерахунок пенсії з врахуванням початково неврахованого страхового стажу, однак заробітна плата для обчислення пенсії за спірні періоди була врахована за нульовими ставками. Вважає такі дії відповідача необґрунтованими і протиправними, а тому просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 23.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач відзиву на позов у встановлений судом строк не подав, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
Розглянувши заяви по суті, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та з 27.02.2021 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 у справі №460/11674/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2025, позов задоволено. З урахуванням ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 28.04.2025, про виправлення описки, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з червня 2008 року по лютий 2015 року на Державному унітарному підприємстві «Мосгортранс». Зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 03.06.2008 по 23.04.2009, з 29.05.2009 по 12.05.2010, з 22.06.2010 по 07.06.2011, з 23.07.2011 по 10.05.2012, з 28.06.2012 по 25.04.2013, з 27.06.2013 по 10.04.2014, з 17.06.2014 по 26.02.2015 з дати набуття права на пенсію за віком.
Листами від 10.07.2025 та від 21.11.2025 у відповідь на адвокатський запит представника позивача ГУ ПФУ у Рівненській області повідомило, що на виконання рішення суду пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача з врахуванням до страхового стажу періодів роботи 03.06.2008 по 23.04.2009, з 29.05.2009 по 12.05.2010, з 22.06.2010 по 07.06.2011, з 23.07.2011 по 10.05.2012, з 28.06.2012 по 25.04.2013, з 27.06.2013 по 10.04.2014 та з 17.06.2014 по 26.02.2015. Зазначено, що оскільки відомості про заробітну плату за ці періоди роботи у системі персоніфікованого обліку відсутні, то заробітна плата для обчислення пенсії врахована нульовими сумами.
Вважаючи такі дії відповідача щодо неврахування довідок про заробітну плату за вказаний період роботи при обчисленні розміру пенсії протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Згідно з частинами 1, 2 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV), законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору. Аналогічна норма закріплена в ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно з ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VI права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» 29.06.2004 №1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.
За приписами чинного пенсійного законодавства до питання призначення пенсії застосовуються правила, передбачені договорами (угодами) між Україною та іншими державами.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав учасниць СНД, в тому числі Україна та Туркменістан (далі Угода).
На час роботи позивача в рф, Угода була чинною та надавала низку гарантій в галузі пенсійного забезпечення для громадян держав-учасниць Угоди, зокрема й для громадян України, які працювали на території російської федерації. Відповідно до статті 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Відповідно до ст. 3, усі витрати, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.
Статтею 5 Угоди встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав учасниць Угоди.
Призначення пенсій громадянам держав учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
В силу положень ч. 1 статті 6 Угоди, призначення пенсій громадянам держав учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Згідно з вимогами п.2 ст.6 Угоди від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам державучасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди.
Відповідно до ст.11 зазначеної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав учасниць Співдружності без легалізації.
Системний аналіз вказаних норм свідчить, що стаж, набутий на території будь якої з держав учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу та заробітної плати здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.
Разом з цим, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», яка набрала чинності 02.12.2022, Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 у м. Москві.
Суд зазначає, що на момент роботи позивача на території рф по 26.02.2015, зазначена угода була чинною, а тому її норми підлягали застосуванню відповідачем.
Водночас, окрім приписів Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, питання пенсійного забезпечення регулюються двосторонніми угодами в цій галузі.
Дана норма щодо особливостей врахування трудового стажу та заробітної плати також передбачена і Угодою про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників мігрантів від 15.04.1994.
Згідно з п.3 ст.6 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників мігрантів, встановлено, що працівники користуються правами і виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування.
Відповідно до ст.6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 року встановлено, що Працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші).
Частинами 2, 3 ст. 6 Угоди встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Відповідно до ч.3 ст.4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників мігрантів встановлено, що у разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату щомісячно.
Згідно з ст.7 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників мігрантів, встановлено, що оподаткування трудових доходів працівників Сторони працевлаштування здійснюється в порядку і розмірах, встановлених законодавством Сторони працевлаштування. Сторони не допускають подвійного оподаткування зароблених працівниками коштів.
Отже, наведені положення Угоди передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.
Відповідно до абзаців 1, 2 ч.1 ст.40 Закону №1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
Також, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788) передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Згідно з абз.5 ч.1 ст.40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
За змістом ч.1 ст.27 Закону №1058, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П розмір пенсії, у гривнях; Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Згідно з пп.3 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (далі - Порядок №22-1), для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку до заяви про призначення пенсії за віком надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 1 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Згідно з п.2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Судом встановлено, що на виконання рішення суду від 14.05.2024 у справі №460/11674/23 ГУ ПФУ в Рівненський області проведено відповідний перерахунок пенсії позивача з врахуванням до його страхового стажу періодів роботи на Державному унітарному підприємстві «Мосгортранс» з 03.06.2008 по 23.04.2009, з 29.05.2009 по 12.05.2010, з 22.06.2010 по 07.06.2011, з 23.07.2011 по 10.05.2012, з 28.06.2012 по 25.04.2013, з 27.06.2013 по 10.04.2014 та з 17.06.2014 по 26.02.2015, з дати набуття права на пенсію. 
Заробітна плата для обчислення пенсії за вказаний період роботи позивача врахована відповідачем нульовими сумами.
Водночас, як свідчать матеріали справи, позивачем разом з заявою про перерахунок пенсії подано пенсійному органу довідки Державного унітарного підприємства міста москва «Мосгортранс» (філіал 5-й автобусний парк) №590 та №591 від 25.09.2020 про розмір виплаченої позивачу заробітної плати за період з червня 2008 року по лютий 2015 року.
Вказані довідки містять примітку про те, що зі всіх зазначених виплат були здійснені страхові внески в пенсійний фонд. Довідки підписані керівником підприємства та головним бухгалтером, а також засвідчені печаткою. Їх зміст дає підстави для висновку, що такі довідки відповідають вимогам законодавства, так як видані на підставі особових рахунків, містять чітко визначені періоди роботи, за які здійснювалась виплата заробітної плати, суми заробітної плати, а також містять інформацію щодо місцезнаходження і адресу підприємства, якими видано такі довідки.
Жодних доказів щодо наявності обставин, які б могли викликати сумнів у достовірності зазначених у довідках про заробітну плату даних відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять. 
З огляду на наведене, суд вважає, що ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувавши до страхового стажу позивача період його роботи на Державному унітарному підприємстві «Мосгортранс» з 03.06.2008 по 23.04.2009, з 29.05.2009 по 12.05.2010, з 22.06.2010 по 07.06.2011, з 23.07.2011 по 10.05.2012, з 28.06.2012 по 25.04.2013, з 27.06.2013 по 10.04.2014 та з 17.06.2014 по 26.02.2015, без врахування сум виплаченої у цей період заробітної плати, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, а отже протиправно.
Таким чином, з метою захисту та відновлення порушеного права позивача, відповідача слід зобов`язати здійснити перерахунок пенсії позивача з врахуванням довідок про заробітну плату № 590 та № 591 від 25.09.2020 року за період з червня 2008 року по лютий 2015 року, з дати набуття права на пенсію за віком, з врахуванням раніше виплачених сум.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачі як суб`єкти владних повноважень в ході розгляду справи не довели правомірності своєї поведінки в спірних правовідносинах. Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити повністю.
Зважаючи на положення ч.1 ст.139 КАС України, сплачений за подання цього позову судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який прийняв оскаржуване рішення.
Поряд з цим, вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.
Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч.3 та ч.4 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У позовній заяви позивач просить про стягнення на його користь судових витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 10000 грн.
На обґрунтування вказаних витрат позивач додав до матеріалів позову копії договору про надання професійної правничої допомоги від 26.09.2025 №191, квитанції до прибуткового касового ордера №29/2025 від 16.12.2025, розрахунок витрат за надання професійної правничої допомоги.
Так, згідно з долученими документами адвокатом в ході надання правничої допомоги в межах даної справи надано позивачу послуги на загальну вартість 10000 грн: направлення запитів, звернення до ГУ ПФУ в Рівненській області, надання консультацій, підготовка і подання позовної заяви до суду, юридичний супровід в суді, в т.ч. підготовка та подання відповіді на відзив, заяв, клопотань та ін.
Дослідивши вказані докази, суд дійшов висновку, що заява позивача підлягає до задоволення частково.
Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", "East/West Alliance Limited" проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи встановлені обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, зокрема, неподання відповіді на відзив, заяв, клопотань в ході розгляду справи (про які зазначено в розрахунку витрат), суд вважає заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги за складання та подання позову явно завищеним та таким, що підлягає зменшенню.
Зважаючи на те, що дана справа належить до категорії справ незначної складності, її розгляд здійснювався в порядку письмового позовного провадження, а також беручи до уваги значну кількість сталої судової практики у спірних правовідносинах та фактичний обсяг виконаної роботи, на переконання суду, розумно обґрунтованими є заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, у розмірі 2000 грн., а їх стягнення з відповідача у такому розмірі не становитиме надмірний тягар для державної установи.
Таким чином, заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, яка полягає у неврахуванні при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за період страхового стажу з 03.06.2008 по 23.04.2009, з 29.05.2009 по 12.05.2010, з 22.06.2010 по 07.06.2011, з 23.07.2011 по 10.05.2012, з 28.06.2012 по 25.04.2013, з 27.06.2013 по 10.04.2014 та з 17.06.2014 по 26.02.2015 на підставі довідок про заробітну плату Державного унітарного підприємства міста москва «Мосгортранс» (філіал 5-й автобусний парк) №590 та №591 від 25.09.2020.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу з 03.06.2008 по 23.04.2009, з 29.05.2009 по 12.05.2010, з 22.06.2010 по 07.06.2011, з 23.07.2011 по 10.05.2012, з 28.06.2012 по 25.04.2013, з 27.06.2013 по 10.04.2014 та з 17.06.2014 по 26.02.2015 на підставі довідок про заробітну плату Державного унітарного підприємства міста москва «Мосгортранс» (філіал 5-й автобусний парк) №590 та №591 від 25.09.2020, з дати набуття права на пенсію за віком, з врахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 13 березня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) 

Суддя       Д.П. Зозуля