Справа №638/26482/25

Провадження № 2/638/4677/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року        м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гребенюка В.В., 
за участі секретаря судового засідання Михайлової Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30411,52 грн, з яких 22472,91 грн. заборгованість по тілу кредиту, 7938,61 грн – заборгованість по відсотках.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.12.2023 між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір АВН0СТ155101704046265796 за яким відповідачу надано кредит у розмірі 30000,00 грн. строком на 12 місяців із сплатою 85% річних. Через неналежну сплату коштів відповідачем виникла заборгованість у вищевказаному розмірі. 

Ухвалою Шевченківський районний суд м. Харкова від 22.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. 

Представник позивача подав заяву згідно якої просив справу розглянути за його відсутністі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 

Відповідача було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, в т.ч. шляхом оголошення на веб-порталі Судової влади України, однак ві в судовеі засідання не з`явився, причини не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За таких обставин судом, згідно ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

31.12.2023 ОСОБА_1 підписав простим електронним підписом в електронній формі з АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заяву про надання послуги «швидка готівка» № АВН0СТ155101704046265796 (далі за текстом – Кредитний договір). За умовами даної заяви відповідач просив АТ «АКЦЕНТ-БАНК» надати споживчий кредит у сумі 30000,00 грн. строком на 12 місяців до 30.12.2024 із сплатою фіксованої ставки 85% на рік, з щомісячним платіжем 3794,21 грн. Кредит погоджено мала бути на рахунок до картки НОМЕР_1 . Сторони погодили, що ця Заява складена в електронній формі та підписується Клієнтом цифровим власноручним підписом або удосконаленим електронним підписом у мобільному додатку ABank24 при підтвердженні оформлення кредиту.

В таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, підписаній сторонами, погоджено розмір щомісячних платежів за кредитом, відсотками і загальний розмір таких платежів, строки їх внесення.

31.12.2023 АТ «АКЦЕНТ-БАНК» перерахувало на рахунок відповідача 30000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером N TR.34661289.115573.65455 від вказаної дати.

Платежами 11.01.24 – 3794,21 грн., 29.02.24 2331,93 грн. 02.03.24 – 1452,28 грн., 03.04.24 – 3798,30 грн., 29.04.24 – 91,98 грн., 05.05.24 – 3705,91 грн. відповідач частково сплатив кедит і нараховані відсотки.

Залишок заборгованості складає: 30411,52 грн. з яких: 22472,91 грн. – за кредитом та 7938,61 грн. за відсотками

Нараховані суми заборгованості за кредитом та простроченими відсотками підтверджено також розахунком, який узгоджується із випискою та умовами Кредитного договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина першастатті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Законом України «Про споживче кредитування» у п. 1-1 ст. 1 визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживчий кредит визначено п. 11 названого закону, як грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

За правилами частини дванадцятої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину.

Положення частини шостої статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", станом на момент виникнення спірних правовідносин, визначали, що Порядок використання електронного підпису у банківській системі України та на ринках небанківських фінансових послуг, державне регулювання та нагляд за діяльністю на яких здійснює Національний банк України, а також при наданні платіжних послуг визначається Національним банком України.

Національний банк України в пункті 17 Розділу ІІ Положення про використання електронного підпису та електронної печатки, затвердженої постановою Правління НБУ 20.12.2023 № 172 встановив, що використання простого електронного підпису здійснюється на підставі договору між установою і клієнтом

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. 

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даній справі суд виходить з того, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (висновок Верховного суду, викладений в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21).

Враховуючи викладені обставини, які відповідачем не заперечувалися й не спростовано, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості за наданим кредитом. 

Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40грн., які підлягають стягненню на користь останнього з відповідача. 

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 264-265, 273-274, 279-282, 284, 289 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги задовільнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101704046265796 від 31.12.2023 у розмірі 30411,52 грн.(тридцять тисяч чотриста одинадцять грн. 52 коп), з яких: заборгованість по тілу кредиту 22472,91 грн.; заборгованість за відсотками 7938,61 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» судовий збір в сумі 2422,40 гривні (дві тисячі чотиреста двадцять дві грн. 40 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківськім районним судом м. Харкова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановленого ЦПК України строку, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З текстом даного судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач:Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», місцезнаходженя: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, ЄДРПОУ 14360080, МФО №307770.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено: 09.03.2026 

Суддя           В. В. Гребенюк