ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 925/1522/25

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 
до ОСОБА_1 , 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору – Товариство з обмеженою відповідальністю "САТ АГРО", Міністерство фінансів України,
про стягнення 5284281,66 грн.

Представники учасників справи:
Позивач - Сокуренко Є.С., адвокат; 
Відповідач – не з`явився;
Треті особи – не з`явилися.

Секретар судового засідання Лисенко О.С
Суддя Гладун А.І.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії учасників справи та суду. 

1.1. 09.12.2025 Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 .

1.2. Змістом позову є майнова вимога стягнути з відповідача на користь позивача 5284281,66 грн заборгованості за кредитним договором №41480205-КД-1 вiд 06.05.2022, зокрема 1000000,00 грн боргу за тілом кредиту, 284281,66 грн боргу за процентами за користування кредитом, 4000000,00 грн боргу за гарантією.

1.3. В обґрунтування позову позивач стверджує, що відповідач є поручителем позичальника за кредитним договором та не виконав зобов`язання позичальника з повернення кредиту.

1.4. У позовній заяві позивач просив залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача – Товариство з обмеженою відповідальністю "САТ АГРО" та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Міністерство фінансів України.

1.5. В обґрунтування клопотання про залучення третіх осіб позивач вказав, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким позичальником є ТОВ "САТ АГРО", в тому числі стягнення заборгованості за сплаченою гарантією, яка сплачена гарантом - Міністерством фінансів України, що діє від імені держави за дорученням Кабінету Міністрів України на підставі договору про надання державної гарантії на портфельній основі. Отже, рішення у справі може вплинути на права та обов`язки ТОВ "САТ АГРО" та Міністерства фінансів України.

1.6. 16.12.2025 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Суд ухвалив справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив об 11:00 13.01.2026. Залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору – Товариство з обмеженою відповідальністю "САТ АГРО" та Міністерство фінансів України. 

1.7. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі суд надіслав позивачу та третій особі Міністерству фінансів України, яку 16.12.2025 доставлено до їх електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (а.с. 135-136), відповідачу та третій особі ТОВ "САТ АГРО" – рекомендованими листами з повідомленням про вручення, який 20.12.2025 вручений відповідачу (а. с. 148) та який повернутий до суду у зв`язку з відсутністю адресата ТОВ "САТ АГРО" за вказаною адресою. (а.с. 161-166)

1.8. 24.12.2025 Міністерство фінансів України подало до суду пояснення, у яких просило позов задовольнити повністю та розглянути справу без участі його представника. (а.с. 149-154)

1.9. 13.01.2026 відповідач подав до суду заяву, у якій просив відкласти розгляд справи на іншу дату. (а.с. 167-169)

1.10. 13.01.2026 суд ухвалив відкласти розгляд справи у підготовчому засіданні до 09:00 22.01.2026.

1.11. 21.01.2026 відповідач подав до суду заяву, у якій просив відкласти розгляд справи на іншу дату. (а.с. 174)

1.12. 22.01.2026 суд ухвалив відкласти розгляд справи у підготовчому засіданні до 10:00 28.01.2026.

1.13. 27.01.2026 відповідач подав до суду заяву про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір у даній справі не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства. (а.с. 184-185)

1.14. 27.01.2026 позивач подав до суду заперечення на заяву відповідача про закриття провадження у справі, у яких вказав, що між позивачем та відповідачем (фізичною особою) існує спір щодо правочину, укладеного на виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи. Отже, спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 02.10.2018 у справі №910/1733/18, від 19.03.2019 у справі №904/2530/18. (а.с. 198-200) 

1.15. 28.01.2026 у підготовчому засіданні взяли участь представник позивача адвокат Сокуренко Є.С. та представник відповідача адвокат Назарець Д.К. Представники третіх осіб у підготовче засідання не з`явилися.

1.16. 28.01.2026 суд ухвалив надати оцінку заяві про закриття провадження у справі та запереченням на заяву за наслідками розгляду спору по суті після дослідження доказів поданих сторонами.

1.17. 28.01.2026 суд ухвалив надати дозвіл відповідачу подати письмові пояснення стосовно вимог позивача та встановити відповідачу строку для подання таких пояснень тривалістю 5 днів з дати цього судового засідання. Суд ухвалив надати дозвіл позивачу подати письмові пояснення щодо окремого питання, яке виникло під час розгляду справи у відповідь на пояснення відповідача та встановити позивачу строку для подання таких пояснень тривалістю 5 днів.

1.18. 28.01.2026 суд ухвалив оголосити перерву у підготовчому засіданні до 12:00 11.02.2026.

1.19. 11.02.2026 у підготовчому засіданні взяли участь представник позивача адвокат Сокуренко Є.С. Представники відповідача та третіх осіб у підготовче засідання не з`явилися.

1.20. 11.02.2026 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті об 11:00 17.02.2026.

1.21. Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався. 

1.22. 17.02.2026 у судовому засіданні взяли участь представник позивача адвокат Сокуренко Є.С. Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не з`явилися.

1.23. Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

1.24. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (пункт 1, 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

1.25. Застосовуючи згідно з статтею 3 Господарського процесуального кодексу України, статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення судового періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (AlimentariaSanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

1.26. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

1.27. Відповідно до частини 1 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

1.28. Участь у судовому засіданні є правом учасника судового процесу (пункт 2 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

1.29. Судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні.

1.30. Явку учасників судового провадження в судове засідання суд обов`язковою не визнавав.

1.31. Оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності представників відповідача та третіх осіб за наявними матеріалами справи.

1.32. 17.02.2026 суд розпочав розгляд справи по суті.

1.33. Представник позивача адвокат Сокуренко Є.С. у судовому засіданні просив позов задовольнити повністю.

1.34. 17.02.2026 суд завершив розгляд справи по суті, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

1.35. Керуючись частиною 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, 17.02.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення суду у справі №925/1522/25. 

Вислухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

2. Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

2.1. Предметом позову є майнова вимога стягнути борг за тілом кредиту, борг за процентами за користування кредитом, борг за гарантією.

2.2. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує неналежне виконання позичальником зобов`язання з повернення кредиту та невиконання поручителем зобов`язання позичальника.

2.3. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

2.4. Предметом доказування у справі є виникнення між учасниками справи майнового господарського зобов`язання на підставі кредитного договору, договору поруки та гарантії; виконання позивачем свого обов`язку у зобов`язанні та надання позичальнику позики (кредиту); виконання гарантом зобов`зання перед кредитором; невиконання позичальником зобов`язання з повернення кредиту; невиконання поручителем забезпеченого порукою зобов`язання позичальника; розмір невиконаного грошового зобов`язання; строк виконання зобов`язання; порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивач звернувся до суду. 

3. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі. 

3.1. На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

3.1.1. 28.04.2022 ТОВ"САТ АГРО" звернулося до АТКБ "Приватбанк" із заявою про отримання кредиту у розмірі 5000000,00 грн строком на 36 місяців з державною гарантією на закупівлю матеріалів. (а.с. 36-39)

3.1.2. 06.05.2022 Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (кредитодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "САТ АГРО" (позичальник) уклали кредитний договір №41480205-КД-1. (а.с. 40-46) 

Відповідно до істотних умов договору:

п. А.1 - вид кредиту – строковий кредит;
п. А.2 – ліміт цього договору: 5000000,00 грн (п`ять мільйонів гривень 00 копійок) на наступні цілі: посів сільськогосподарських культур, купівлі сільськогосподарської продукції (сільськогосподарських товарів), що підпадає під визначення груп 1— 24 УКТЗЕД, а також добрив, засобів захисту рослин, пестицидів та агрохімікатів, пально-мастильних матеріалів, запасних частин, основних засобів та нематеріальних активів, оплати праці, оренди нерухомого та рухомого майна, інших товарів (робіт, послуг), що використовуються суб`єктами господарювання сільськогосподарськими товаровиробниками під час провадження операційної діяльності;
п. А.3 - кінцевий термін повернення кредиту 01.02.2023;
п. А.4 – рахунки для обслуговування кредиту: рахунок № НОМЕР_1 (у гривні);
п. 6.1 цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами та діє до терміну, що визначений в п. А.3 цього договору або до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором в залежності від того, яка подія настане раніше.

3.1.3. На виконання договору 06.05.2022 Банк (позивач) перерахував на поточний рахунок ТОВ "САТ АГРО" (позичальника) 5000000,00 грн, у підтвердження чого позивач подав виписку з банківського рахунку позичальника за період з 06.05.2022 до 24.11.2025. (а.с. 96) 

3.1.4. 06.05.2022 Банк (позивач) та позичальник уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору. (а.с. 47-49) 

Відповідно до істотних умов додаткової угоди:

п. "а" п. 1 - сторони узгодили, що протягом строку кредиту, зазначеного в п. А.3 договору, за умови належного виконання позичальником положень Порядку Програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва (далі – Програма) та умов цієї додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки;
п. "в" п. 1 - позичальник обізнаний про те, що його грошові зобов`язання перед Банком зі сплати основної суми кредиту частково забезпечені гарантією відповідно до Порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. №723. При цьому позичальнику відомі, повністю зрозумілі умови надання гарантії, з якими (умовами) він повністю погоджується та вважає їх прийнятними для нього; 
п. 2.1 - за користування кредитом на умовах та в порядку визначених цією додаткової угодою, позичальник сплачує Банку базову процентну ставку. Базова процентна ставка за кредитом змінювана, та становить на дату укладання цієї додаткової угоди розмір 12,26% річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою: 
Індекс UIRD (3 місяці) + 6%; але не більше Індекс UIRD (3міс)+7% (обмеження встановлюється на дату укладання цієї додаткової угоди). Подальший перегляд базової процентної ставки здійснюється відповідно до умов п. 2.1 цієї додаткової угоди за визначеною вище формулою:
де Індекс UIRD - український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці. На дату укладання цієї додаткової угоди значення індексу береться на дату, що передує даті підписання цієї додаткової угоди, або остання, що опублікована на офіційному сайті Національного Банку України. 
Дані про величину індексу UIRD є загальнодоступними в мережі Інтернет на офіційному сайті Національного Банку України. 
Банк щокварталу з урахуванням зміни зазначеного індексу переглядає розміру базової процентної ставки. При перегляді розміру базової процентної ставки Банк використовує розмір індексу UIRD, що офіційно визначений на 14 число останнього місяця календарного кварталу або розміру, що є останнім до цієї дати та опублікованим на сайті Національного Банку України, надалі дата перегляду розміру базової процентної ставки. Датою зміни розміру базової процентної ставки за користування кредитом є 1-ше число першого місяця календарного кварталу, що слідує за кварталом, в якому Банк визначив розмір індексу UIRD для розрахунку базової процентної ставки на наступний календарний квартал;
п. 2.2 - у випадку прострочення понад 15 днів позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту і/або процентів в розмірі, зазначеному в п. 2.3, 2.7 цієї додаткової угоди, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в порядку та розмірі: в період прострочення з 1-го до 15-го включно - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на період прострочення; в період з 16 числа місяця, в якому виникла прострочена заборгованість до дати її погашення - в розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п. 2.1. цієї додаткової угоди + 5% річних; в період з дати погашення заборгованості до кінця місяця, в якому існувала заборгованість - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на дату сплати; 
п. 2.4 - позичальник щомісяця 1 числа місяця, що слідує за звітним місяцем, здійснює сплату процентів за користування кредитом у розмірі, з урахуванням вимог, що зазначені в п. 2.1.- 2.3. цієї додаткової угоди;
п. 2.13 - позичальник визнає та підтверджує, що Банк має всі повноваження стягувати з нього прострочену перед державою заборгованість та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 2.11 цієї додаткової угоди);
п. 2.14 - грошові кошти, отримані від звернення стягнення щодо забезпечення або в результаті інших заходів щодо стягнення з позичальника простроченої заборгованості, направляються, в тому числі в рахунок відшкодування (в порядку регресу) сплачених гарантом та нарахованої пені (відповідно до пункту 2.11 цієї додаткової угоди), до моменту повного повернення (відшкодування) гаранту сплачених сум сплати за гарантією та нарахованої пені.

3.1.5. 26.10.2022 Банк та позичальник уклали договір про внесення змін до кредитного договору, згідно з яким внесли зміни до умов кредитування, зокрема позичальник підтверджує свої зобов`язання перед Банком щодо суми неповернутого кредиту за договором у розмірі 5000000 (п`ять мільйонів гривень 00 копійок), при цьому подальше надання Банком кредиту (траншів кредиту) за договором позичальнику не здійснюється. Повернення позичальником кредиту за договором (погашення заборгованості за кредитом) здійснюється в строки/терміни встановлені в Графіку погашення заборгованості за кредитом, що наведений в Додатку №1 до цього договору про внесення змін. Сторони дійшли згоди, що кінцевий термін повернення кредиту 01.02.2023 (включно) та змінили умови договору, що визначають платність за користування кредитними коштами за договором, а саме позичальник за умови належного виконання положень Порядку та умов договору за користування кредитом сплачує Банку компенсаційні проценти в розмірі 0 відсотків річних протягом шести місяців кредитування, а після завершення цього періоду, починаючи з 06.11.2022 та до завершення строку кредитування - до рівня 5 відсотків річних. (а.с. 50-53)

3.1.6. У додатку №1 до договору про внесення змін до кредитного договору - Графіку сторони угодили строки та суму погашення кредиту, зокрема 01.12.2022 – 1666666,67 грн, 01.01.2023 - 1666666,67 грн, 01.02.2023 -1666666,67 грн. (а.с. 52) 

3.1.7. 06.05.2022 позивач та відповідач уклали договір поруки №41480205-ДП-1/1. (а.с. 54-57) 

Відповідно до умов договору поруки сторони домовилися:

п. 1.1 - предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання зобов`язань ТОВ "САТ АГРО", місцезнаходження якого: 08014, Україна, Київська обл., Макарівський р-н, сел. Липівка, вул. Шевченка, б. 48, код ЄДРПОУ 41480205, далі – боржник, зобов`язань за кредитним договором №41480205-КД-1 від 06.05.2022;
п.1.2 - поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності;
п. 1.3 - поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений; 
п. 1.5 - у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники;
п.4.1 - сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 (п`ятнадцять) років після укладення цього договору. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за кредитним договором цей договір припиняє свою дію;
п. 5.1 - сторони домовились збільшити встановлену законом позовну давність, дійшовши згоди, щодо передбачених цим договором вимог кредитора до поручителя позовна давність встановлюється сторонами тривалістю 5 (п`ять) років.

3.1.8. 26.10.2022 позивач та відповідач уклали договір про внесення змін до договору поруки №41480205-ДП-1/1 від 06.05.2022, згідно з яким поручитель підтвердив поруку (солідарну в повному обсязі) у забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед кредитором за кредитним договором з урахуванням зміни його умов, в тому числі згідно з договором про внесення змін від 26.10.2022 до кредитного договору. Поручитель свідчить, що він ознайомлений з умовами та змістом кредитного договору та договорів, що забезпечують його виконання, а також з усіма змінами та доповненнями до кредитного договору, в тому числі згідно договору про внесення змін від 26.10.2022 до кредитного договору, і заперечень щодо них не має. (а.с. 58-59)

3.1.9. 05.04.2022 Міністерство фінансів України (гарант) та АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (Банк – кредитор, позивач) уклали договір про надання державної гарантії на портфельній основі №13110-05/55. (а.с. 62-72) 

Відповідно до умов договору гарантії сторони домовилися:

п. 6 - гарант на умовах цього договору та в межах ліміту гарантії надає на користь банку кредитора безвідкличну гарантію з метою гарантування виконання позичальниками частини своїх грошових зобов`язань перед банком кредитором за кредитними договорами, включеними до портфелю;
п. 12 - у разі настання гарантійного випадку гарант зобов`язаний сплатити на користь банку-кредитора суму сплати за гарантією згідно з вимогами розділу "Сплата за гарантією" цього договору;
п. 31 - у разі настання гарантійного випадку банк кредитор надсилає гаранту вимогу, а агенту - копію вимоги разом з інформацією щодо сум, що належать до сплати гарантом, та підтверджувальними документами (лист із зазначенням переліку кредитів, за якими виникла прострочена заборгованість), не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виник гарантійний випадок;
п. 35 - гарант на підставі вимог, отриманих від банку кредитора, з урахуванням інформації агента щодо перевірки вимог сплачує на рахунок банку-кредитора суму сплати за гарантією згідно з вимогою раз на місяць (але не пізніше 30 календарних днів після отримання відповідної вимоги) за умови, що гарант отримав вимогу, яка подана відповідно до умов цього договору та на момент отримання вимоги не закінчився строк дії гарантії;
п. 38 - у разі здійснення гарантом виплати суми сплати за гарантією за будь-яким проблемним кредитом банк-кредитор зобов`язується відобразити в обліку виникнення заборгованості позичальника перед бюджетом на суму здійсненної гарантом виплати суми сплати за гарантією та застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за таким проблемним кредитом. Таке звернення стягнення має бути здійснено банком-кредитором у найкоротші строки; 
п. 39 - з метою реалізації зворотної вимоги (регресу) гаранта до позичальника та на виконання ст. 17 Бюджетного кодексу України та вимог, передбачених пунктами 38 і 40 цього договору, банк-кредитор виступаючи на підставі Порядку та цього договору, зобов`язується: 1) застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом з метою погашення простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 45 цього договору за таким проблемним кредитом; 2) здійснювати заходи щодо стягнення суми, сплаченої гарантом, з усіма процесуальними правами, що надаються позивачу (крім права підпису заяви про повну або часткову відмову від заяви про порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство, підпису заяви про відмову від заяви з грошовими вимогами до боржника; підпису заяви про повне або часткове визнання позову, про повну або часткову відмову від позову, про зменшення розміру позовних вимог), в судах, а також органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, з приватними виконавцями, арбітражними керуючими, адвокатами. 

3.1.10. 07.04.2023 позивач надіслав Міністерству фінансів України (гаранту) та АТ "УКРЕКСІМБАНК" (агенту) вимогу №20503К7М0S0NR сплатити 4000000,00 грн за гарантією №136 від 07.04.2023 за договором про надання гарантії на портфельній основі №13110-05/55 від 05.04.2022. (а.с. 73)

3.1.11. 07.04.2023 позивач надіслав ТОВ "САТ АГРО" повідомлення №20503К7М0S0NR, у якому повідомив про надсилання вимоги Міністерству фінансів України (гаранту) сплатити 4000000,00 грн. (а.с. 76-78) 

3.1.12. 05.05.2023 Міністерство фінансів України (гарант) сплатило позивачу 4000000,00 грн гарантії, у підтвердження позивач подав платіжну інструкцію №13 від 05.05.2023. (а.с. 79)

3.1.13. 02.12.2025 позивач звернувся до Господарського суду Київської області із заявою, у якій просив визнати грошові вимоги до ТОВ "САТ АГРО" у сумі 11574667,83 грн та включити їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ "САТ АГРО", зокрема і заборгованість за кредитним договором №41480205-КД-1 вiд 06.05.2022 у розмірі 5284281,66 грн. (а.с. 86-94)

3.1.14. 03.11.2025 Господарський суд Київської області ухвалив відкрити провадження у справі №911/2958/25 за заявою ТОВ "Cтратегія сучасності" про банкрутство ТОВ "САТ АГРО". (а.с. 82-85)

3.1.15. За розрахунком позивача заборгованість відповідача станом на 25.11.2025 становить 5284281,66 грн за кредитним договором, забезпеченого порукою, з яких 1000000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 284281,66 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, 4000000,00 грн боргу за зворотною вимогою за сплаченою гарантією. (а.с. 95, 97-113, 114-115, 116-117, 118-121, 122)

3.2. Відповідач на спростування обставин, якими позивач доводить позовні вимоги, доказів не подав.

3.3. Відповідно до частини першої та другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

3.4. Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

3.5. На підставі поданих позивачем доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Подані позивачем докази суд визнає належними.

3.6. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів"). 

3.7. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує підстави позову, позивач подав письмові докази, які є належним засобом доказування обставин, що є предметом доказування у справі. Суд не встановив, що докази подані позивачем отримані з порушенням закону. Докази подані позивачем суд визнає допустимими.

3.8. Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

3.9. Подані позивачем докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Докази, подані позивачем, суд визнає достовірними.

3.10. Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 

3.11. Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

3.12. Сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.

4. Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.1. Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 

4.2. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

4.3. З огляду на відсутність у справі доказів, які б водночас доводили та спростовували одні й ті ж обставини, суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.4. Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

4.5. Враховуючи належність, допустимість та достовірність доказів поданих позивачем, оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, суд визнає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та визнає встановленими наступні обставини:

4.5.1. між позивачем (кредитодавцем) та третьою особою ТОВ "САТ АГРО" (позичальником) виникло майново-господарське зобов`язання на підставі кредитного договору від 06.05.2022;

4.5.2. 06.05.2022 позивач надав позичальнику кредит у розмірі 5000000,00 грн;

4.5.3. строк виконання позичальником зобов`язання з повернення кредиту настав 01.02.2023;

4.5.4. зобов`язання позичальника перед Банком зі сплати кредиту забезпечені гарантією Міністерства фінансів України та порукою відповідача на підставі договорів гарантії та поруки;

4.5.5. 05.05.2023 гарант виплатив позивачу 4000000,00 грн гарантії;

4.5.6. позичальник зобов`язання з повернення кредиту не виконав;

4.5.7. розмір невиконаного грошового зобов`язання позичальника становить 1000000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 284281,66 грн заборгованості за процентами за користування кредитом; 4000000,00 грн заборгованості за зворотною вимогою за сплаченою гарантією;

4.5.8. поручитель зобов`язання позичальника не виконав;

4.5.9. строк виконання поручителем зобов`язань за кредитним договором настав 01.02.2023.

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися учасники справи, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

5.1. Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

5.2. Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини позики (кредиту).

5.3. Згідно із статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

5.4. Частинами 1, 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

5.5. Відповідно до частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

5.6. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

5.7. Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

5.8. Відповідно частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 

5.9. Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 

5.10. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

5.11. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

5.12. Відповідно до частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

5.13. Відповідно до частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

5.14. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (частина 2 статті 553 Цивільного кодексу України).

5.15. Уклавши договір поруки, відповідач поручився перед кредитором (позивачем) за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

5.16. Відповідно до частини 1 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 

5.17. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 2 статті 554 Цивільного кодексу України). 

5.18. Відповідно до частини 3 статті 554 Цивільного кодексу України особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

5.19. Згідно із частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

5.20. Мотивом застосування цієї норми права є правомірна вимога позивача вимагати виконання зобов`язання боржника з поручителя у зобов`язанні.

5.21. Відповідно до частини 8 статті 17 Бюджетного кодексу України у разі виконання державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою, міською, селищною чи сільською територіальною громадою) гарантійних зобов`язань перед кредиторами шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного (місцевого) бюджету або шляхом укладання з такими кредиторами договорів про реструктурування сум, повернення яких гарантовано, у суб`єктів господарювання, зобов`язання яких гарантовані, з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою, міською, селищною чи сільською територіальною громадою) за кредитами (позиками), залученими під державні (місцеві) гарантії, в обсязі фактичних витрат державного (місцевого) бюджету та/або таких реструктурованих сум, а до держави (Автономної Республіки Крим, обласної ради, міської, селищної чи сільської територіальної громади) переходять права кредитора та право вимагати від таких суб`єктів господарювання погашення заборгованості в установленому законом порядку, якщо такі права не були передбачені відповідними договорами.

5.22. Якщо договором, укладеним із суб`єктом господарювання, передбачаються зобов`язання такого суб`єкта з погашення та обслуговування кредитів (позик), залучених державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою, міською, селищною чи сільською територіальною громадою), невиконання або неналежне виконання таких зобов`язань за договором тягне перехід до держави (Автономної Республіки Крим, обласної ради, міської, селищної чи сільської територіальної громади) права стягнення простроченої заборгованості у повному обсязі незалежно від стану виконання державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою, міською, селищною чи сільською територіальною громадою) зобов`язань за такими кредитами (позиками).

5.23. Прострочена заборгованість суб`єктів господарювання перед державою та перед банком-кредитором за кредитами, залученими під державну гарантію на портфельній основі, стягується з таких суб`єктів господарювання банком-кредитором у порядку, встановленому законодавством щодо управління проблемними активами в банках України та відповідним правочином щодо надання державної гарантії на портфельній основі, з подальшим перерахуванням пропорційної частки в рахунок погашення заборгованості перед державою (абзац 5 частини 9 статті 17 Бюджетного кодексу України). 

5.24. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

5.25. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

6. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

6.1. Передумовою виникнення спору є виникнення між позивачем та третьою особою ТОВ "САТ АГРО" (позичальником) майнового господарського зобов`язання на підставі кредитного договору.

6.2. Причиною виникнення спору є невиконання позичальником обов`язку з повернення кредиту та невиконання поручителем зобов`язань позичальника, забезпечених порукою. 

6.3. Позивач стверджує про порушення позичальником свого обов`язку у зобов`язанні з повернення кредиту у строк встановлений кредитним договором.

6.4. Намагаючись захистити своє порушене суб`єктивне право, позивач вимагає у судовому порядку присудити до виконання відповідачем його обов`язку в натурі. 

6.5. Правовідносини між учасниками справи є приватноправовими, врегульовані нормами цивільного права. 

6.6. На підставі встановлених у справі обставин суд дійшов висновку про виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі кредитного договору, договору про надання гарантії та договору поруки. 

6.7. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання та надав позичальнику кредит на умовах встановлених у кредитному договорі. 

6.8. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 

6.11. Зобов`язання позичальника з повернення кредиту забезпечені договором про надання державної гарантії та договором поруки.

6.12. У договорі про внесення змін від 26.10.2022 до кредитного договору позичальник підтвердив свої зобов`язання перед Банком щодо суми неповернутого кредиту у розмірі: 5000000,00 грн. Також у вказаному договорі сторони передбачили, що повернення позичальником кредиту за договором здійснюється в строки, встановлені у Графіку погашення заборгованості за кредитом (додаток №1 до цього договору про внесення змін).

6.13. У додатку №1 до договору про внесення змін до кредитного договору - Графіку сторони угодили строки та суму погашення кредиту, зокрема 01.12.2022 – 1666666,67 грн, 01.01.2023 - 1666666,67 грн, 01.02.2023 -1666666,67 грн.

6.14. Строк виконання позичальником зобов`язання з повернення кредиту настав 01.02.2023.

6.15. Зобов`язання позичальника перед Банком зі сплати кредиту забезпечені гарантією Міністерства фінансів України на підставі договору про надання державної гарантії від 05.04.2022.

6.16. Відповідно до пункту 38 договору про надання державної гарантії у разі здійснення гарантом виплати суми сплати за гарантією за будь-яким проблемним кредитом банк-кредитор зобов`язується відобразити в обліку виникнення заборгованості позичальника перед бюджетом на суму здійсненної гарантом виплати суми сплати за гарантією та застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за таким проблемним кредитом. Таке звернення стягнення має бути здійснено банком-кредитором у найкоротші строки. 

6.17. З метою реалізації зворотної вимоги (регресу) гаранта до позичальника та на виконання статті 17 Бюджетного кодексу України та вимог, передбачених пунктами 38 і 40 цього договору, банк-кредитор виступаючи на підставі Порядку та цього договору, зобов`язується: 1) застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом з метою погашення простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 45 цього договору за таким проблемним кредитом; 2) здійснювати заходи щодо стягнення суми, сплаченої гарантом, з усіма процесуальними правами, що надаються позивачу (крім права підпису заяви про повну або часткову відмову від заяви про порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство, підпису заяви про відмову від заяви з грошовими вимогами до боржника; підпису заяви про повне або часткове визнання позову, про повну або часткову відмову від позову, про зменшення розміру позовних вимог), в судах, а також органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, з приватними виконавцями, арбітражними керуючими, адвокатами (пункт 39 договору про надання державної гарантії). 

6.18. Позивач звернувся з вимогою про виконання зобов`язання позичальника забезпеченого гарантією до Міністерства фінансів України (гаранта), яке здійснило виплату гарантії в розмірі 4000000,00 грн. 

6.19. Право на стягнення за зворотною вимогою за сплаченою гарантією до боржника гарант реалізує шляхом наділення позивача повноваженнями на стягнення сплаченої відповідно до гарантії суми відповідно до пунктів 38, 39 договору гарантії та статті 17 Бюджетного кодексу України.

6.20. Прострочена заборгованість суб`єктів господарювання перед державою та перед банком-кредитором за кредитами, залученими під державну гарантію на портфельній основі, стягується з таких суб`єктів господарювання банком-кредитором у порядку, встановленому законодавством щодо управління проблемними активами в банках України та відповідним правочином щодо надання державної гарантії на портфельній основі, з подальшим перерахуванням пропорційної частки в рахунок погашення заборгованості перед державою (абзац 5 частини 9 статті 17 Бюджетного кодексу України). 

6.21. Розмір невиконаного грошового зобов`язання позичальника становить 1000000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 284281,66 грн заборгованості за процентами за користування кредитом; 4000000,00 грн заборгованості за зворотною вимогою за сплаченою гарантією. 

6.22. Виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором забезпечені порукою відповідача.

6.23. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

6.24. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

6.25. У разі порушення позичальником своїх зобов`язань за основним договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники.

6.26. Верховний Суд у постанові від 01.12.2021 у справі №201/13782/14-ц сформував висновок про застосування норм права, за змістом якого у разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов`язання, виникає кілька самостійних зобов`язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов`язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

6.27. Відповідач зобов`язання позичальника з повернення кредиту не виконав.

6.28. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. 

6.29. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

6.30. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

6.31. Однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

6.32. Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

6.33. Невиконання відповідачем своїх обов`язків у зобов`язанні порушує право позивача на належне виконання зобов`язаною стороною свого обов`язку у зобов`язанні з повернення кредиту.

6.34. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є присудження до виконання обов`язку в натурі. 

6.35. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 5284281,66 грн, що складається з 1000000,00 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту, 284281,66 грн простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом, 4000000,00 грн боргу за гарантією суд визнає обґрунтованими, спосіб захисту обраний позивачем є належним та ефективним, та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

6.36. Інші аргументи учасників справи.

6.37. Відповідач просив на підставі вимог статті 20 ГПК України, пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України провадження у справі №925/1522/25 закрити, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

6.38. Відповідач ствердив, що спір між позивачем та відповідачем виник не із господарської діяльності. Отже, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. 

6.39. Суд враховує, що відповідачем у справі є фізична особа ОСОБА_1 , який є поручителем за зобов`язанням позичальника ТОВ "САТ АГРО", що виникло на підставі кредитного договору, сторонами якого є юридичні особи.

6.40. Відповідно до положень частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

6.41. За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу.

6.42. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

6.43. До юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

6.44. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/1733/18 .

6.45. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.03.2019 у справі №904/2530/18 додатково звертає увагу на те, що положення пункту 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не з об`єднанням позовних вимог до боржника у забезпечувальному зобов`язанні з вимогами до боржника за основним зобов`язанням, а з тим, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

6.46. Суд встановив, що між позивачем та відповідачем існує спір щодо правочину, укладеного на виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. 

6.47. Твердження відповідача про непідвідомчість цього спору господарському суду є необґрунтованими, а вимога про закриття провадження у справі такою, що не підлягає задоволенню.

6.48. Передбачених пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України підстав для закриття провадження у справі суд не встановив.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до частини першої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

7.2. Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

7.3. Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн. 

7.4. Згідно із частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

7.5. Позивач за подання до суду позовної заяви про стягнення 5284281,66 грн сплатив 63411,38 грн судового збору (з коефіцієнтом 0,8) (3028,00 (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб) х 350 (розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) х 0,8 (а.с.19 ).

7.6. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю судовий збір у розмірі 63411,38 грн, сплачений позивачем за подання позовної заяви, суд покладає на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (ідентифікаційний код 14360570, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського Михайла, 1Д) 1000000,00 грн (один мільйон гривень 00 копійок) боргу за тілом кредиту, 284281,66 грн (двісті вісімдесят чотири тисячі двісті вісімдесят одну гривню 66 копійок) боргу за процентами за користування кредитом, 4000000,00 грн (чотири мільйони гривень 00 копійок) боргу за гарантією, 63411,38 грн (шістдесят три тисячі чотириста одинадцять гривень 38 копійок) витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення суду складене 27.02.2026.

Суддя А.І. Гладун