Справа №162/30/26
Номер провадження 2-др/162/3/26

ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЦЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року селище Любешів
Любешівський районний суд Волинської області в складі судді Глинянчука В.Д., 
за участі секретаря судового засідання Смаль Т.П., 
розглянувши питання про ухвалення додаткового рішення у справі за цивільним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Любешівським районним судом Волинської області 19 березня 2026 року ухвалено рішення про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (далі -- ТОВ «Іннова-Нова»). Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у користь ТОВ «Іннова-Нова» 16068,65 гривень заборгованості за договором про надання грошових коштів у кредит № 7671690425 від 03 квітня 2025 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат позивача, пов`язаних з оплатою судового збору.
Представник позивача Андрущенко М.В. також просив стягнути з відповідача у користь позивача 5 тисяч гривень витрат на професійну правничу допомогу. Рішенням суду це питання не вирішено. У зв`язку з наведеним представником позивача 27 березня 2026 року подано заяву про ухвалення додаткового рішення. 
На призначену дату судового засідання сторони не з`явилися. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.
Дослідженням доказів встановлено наступне. 
На підтвердження поселення витрат на правничу допомогу ТОВ «Іннова-Нова» подало договір про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06 травня 2026 року, укладений з адвокатом Андрущенком М.В. 
Відповідно до заявки про надання послуг адвокат Андрущенко М.В. надав послуги із складання процесуальних документів та супроводу справи на суму 5 тисяч гривень.
Вказані кошти ТОВ «Іннова-Нова» сплатило адвокату відповідно до платіжної інструкції № 10 від 23 березня 2026 року. 
Аналіз законодавства приводить суд до таких висновків. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин другої, третьої статті 141 ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У відповідності з частиною восьмою статті 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З огляду на незначну складність справи та об`єм наданих адвокатом Андрущенком М.В. послуг немає підстав вважати, що розмір витрат на правничу допомогу у цьому випадку є надмірним.
Враховуючи положення статті 141 ЦПК, витрати на правничу допомогу адвоката, які поніс позивач, необхідно розподілити між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із змісту рішення суду слідує, що задоволено позовні вимоги позивача у розмірі 51,38 % від заявленої ціни позову. 
Враховуючи викладене, керуючись статтею 270 ЦПК, суд
ухвалив:
Заяву представника позивача Андрущенка Михайла Валерійовича про стягнення судових витрат на правничу допомогу задовольнити частково. 
Стягнути з відповідачки ОСОБА_1 у користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова»2569 (дві тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) гривень витрат на правничу допомогу. 
Витрати на правничу допомогу у розмірі 2431 (дві тисячі чотириста тридцять одна) гривня – залишити за позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова».
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового судового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Найменування позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова»; місцезнаходження позивача: 04071, місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок 10, поверх 2, офіс 5; ЄДРПОУ позивача: 44127243.
Ім`я відповідачки: ОСОБА_1 ; дата народження відповідачки: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце реєстрації відповідачки: АДРЕСА_1 ; РНОКПП відповідачки: НОМЕР_1 .

Суддя В.Д. Глинянчук