ЄУН: 336/1320/26
Провадження №: 2/336/2026/2026 
23.03.26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Звєздової Н.С., за участі секретаря судового засідання Іванченко О.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитування, - 
без участі сторін, - 

ВСТАНОВИЛА:
Представник позивача – Дідух Є.О., який діє на підставі довіреності від 31.07.2024, звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4962903 від 12.09.2024 у розмірі 35 353,96 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8180,00 грн., заборгованість за відсотками – 19 239,36 грн., заборгованість за відсотками за 97 календарних днів нарахованих новим кредитором у розмірі 7 934,60 гривень, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень. 
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 12.09.2024 оку між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4962903 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно умов встановлених договором, ТОВ "Лінеура Україна" зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою сторони погодили такі умови договору: сума кредиту 9 000,00 грн., строк кредитування 360 днів з 12.09.2024 по 07.09.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Пільговий період становить 30 днів та на цей період застосовується понижена процентна ставка у розмірі 0,1% на день, на останній строк кредитування застосовується процентна ставка у розмірі 1%.
20.09.2024 між сторонами було укладено додатковий договір, за умовами якого відповідачці було додатково перераховано кредитні кошти у розмірі 2 000,00 гривень. 
Кошти за договорами були перераховані у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок фізичної особи (відповідача) за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. 
Відповідно до умов договорів, ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало кредит у загальній сумі 11 000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 35 353,96 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту 8 180,00 гривень, заборгованість за відсотками нарахованими первісним кредитором 19 239,36 грн., заборгованість за процентами нарахована позивачем, як новим кредитором в межах строку дії договору за 97 календарних днів у розмірі 7 934,60 гривень. 
Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 02.06.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу №02-1/06/2025 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до Відповідача.
Отже, до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором № 4962903 від 12.09.2024 у розмірі 35 353,96 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8 180,00 грн., заборгованість за відсотками – 19 239,36 грн., заборгованість за відсотками за 97 календарних днів нарахованих новим кредитором у розмірі 7 934,60 гривень.
Станом на дату укладання Договору факторингу від 02.06.2025 року №02-1/06/2025, строк дії Договору № 4962903 від 12.09.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 97 календарних дні здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 7 934,60 гривень.
У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 4962903 від 12.09.2024 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 27 173,96 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 19 239,36 грн., проценти нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у сумі 7 934,60 грн.).
Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.
Таким чином, відповідач має заборгованість перед Позивачем за Договором № 4962903 від 12.09.2024 року загальною сумою 35 353,96 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту 8 180,00 гривень, заборгованість за відсотками нарахованими первісним кредитором 19 239,36 грн., заборгованість за процентами нарахована позивачем, як новим кредитором в межах строку дії договору за 97 календарних дні у розмірі 7 934,60 гривень.
Просить суд стягнути з відповідача означену суму заборгованості, а також сплачений судовий збір 2662,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 справу передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздової Н.С. 
16.02.2026 судом направлено запит щодо встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача у відповідності до ст. 187 ЦПК України, відповідь надійшла 18.02.2026. 
Ухвалою суду від 19.02.2026 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Відповідачем на позовну заяву відзиву подано не було.
Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 12.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4962903.
Вказаний договір підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням його персональних даних та шляхом введення одноразового ідентифікатора 21289.
Відповідно до умов договору сума кредиту (загальний розмір) складає 9 000,00 гривень; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів; стандартна процентна ставка – 1 % в день; знижена процентна ставка – 0,1 % в день. 
20.09.2024 між сторонами було укладено додатковий договір, за умовами якого відповідачці було додатково перераховано кредитні кошти у розмірі 2 000,00 гривень. 
Кошти за договорами були перераховані у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок фізичної особи (відповідача) за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. 
Відповідно до умов договорів, ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало кредит у загальній сумі 11 000,00 гривень
02.06.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 02-1/06/2025 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до Відповідача.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4962903 від 12.09.2024 року у сумі 35 353,96 грн., яка складається з тіла кредиту у сумі 8 180,00 грн. та процентів за користування кредитом у сумі 19 239,36 грн.
ТОВ "Українські фінансові операції" в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, здійснило нарахування процентів за 97 календарних днів, за стандартною процентною ставкою в сумі 7 934,60 гривень. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За приписами статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом статей 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1статті 1077 ЦК України).
Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Частиною 1статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з статтями 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріалами справи підтверджується наявність у договорі персональних даних відповідача, а саме серії та номеру паспорта громадянина України, дати його видачі, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, номеру мобільних телефонів та електронної адреси ОСОБА_1 . 
Крім того, матеріали справи не містять будь-яких відомостей щодо протиправності дій третіх осіб стосовно відповідача, як і незаконності заволодінням його персональними даними з метою подальшого укладення договору. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належно і у доступній формі ознайомився з усіма умовами договору, тарифами кредитора, повністю і однаково з кредитором їх розумів, вважав їх справедливими, адекватними, розумними і жодних заперечень не мав. 
Вибір контрагента правочину та електронний договір підписаний відповідачем добровільно, волевиявлення позичальника було вільним, не під впливом помилки, тиску чи тяжких обставин, відповідало її внутрішній волі та намірам безумовного і реального виконання взятих на себе зобов`язань.
Однак, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за зазначеним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, згідно розрахунків позивача з якими суд цілком погоджується, становить 35 353,96 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту 8 180,00 гривень, заборгованість за відсотками нарахованими первісним кредитором 19 239,36 грн., заборгованість за процентами нарахована позивачем, як новим кредитором в межах строку дії договору за 97 календарних дні у розмірі 7 934,60 гривень. 
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.
В частині відшкодування витрат по наданню правничої допомоги у розмірі 10 000,00 гривень, суд зважає на таке.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3000 грн. на відшкодування його витрат по наданню правничої допомоги, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Правова позиція по таким правовідносинам є сталою, практика численна, складністю справа не відрізняється.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2662 грн. 40 копійок.
Керуючись ст. 526, 530, 599, 610-612, 626, 628, 638, 639, 1046-1056-1 ЦК України, ст.10- 13, 141,259, 263-265, 268, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ««Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові Операції» заборгованість за кредитним договором № 4962903 від 12.09.2024 у розмірі 35 353,96 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту 8 180,00 гривень, заборгованість за відсотками нарахованими первісним кредитором 19 239,36 грн., заборгованість за процентами нарахована позивачем, як новим кредитором в межах строку дії договору за 97 календарних дні у розмірі 7 934,60 гривень, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 гривень. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Реквізити сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», ЄДРПОУ 40966896, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Глибочинська, буд. 40, прим. 19 літ. Н,П.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 

Суддя Н.С. Звєздова