ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

вул. М. Грушевського, 2 а, селище Лугини, Коростенський район, Житомирська область, 11301, 
тел. (04161)9-14-72, e-mail: inbox@lg.zt.court.gov.ua, web: http://lg.zt.court.gov.ua, код ЄДРПОУ 02896124
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 279/6585/25
Провадження по справі 2/281/62/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року селище Лугини
Лугинський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого – судді Свинченко Г.Д.,
за участю: 
секретаря судових засідань – Островської І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань в селищі Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гарбар О.М. звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач 18 листопада 2023 року передав в борг ОСОБА_2 , грошові кошти в сумі 50000 доларів США в готівковій формі, про що останнім написана розписка про отримання грошових коштів в готівковій формі. Відповідач отримав від позивача грошові кошти в позику з метою ведення підприємницької діяльності, зокрема відповідач, будучи ветераном бойових дій, після звільнення із ЗСУ мав намір займатись виробництвом дронів. Достовірної інформації про цільове використання коштів, зокрема того, що відповідач дійсно використав кошти на цілі, які повідомлялись останнім під час отримання позики позивач немає. Відповідно умов розписки про отримання грошових коштів, відповідач зобов`язався повернути борг в повному обсязі, в сумі 50000 доларів США протягом одного тижня з моменту вимоги позивача. Отже, письмова розписка містить дату отримання відповідачем грошових коштів – 18 листопада 2023 р., а також вказівку на подію, яка має настати після якої відповідач зобов`язується повернути грошові кошти, зокрема, такою подією є вимога позивача про повернення грошових коштів, яку відповідач зобов`язався виконати протягом тижня. 
24 травня 2025 року, позивач направив засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на адресу відповідача письмову вимогу про повернення грошових коштів. 28 червня 2025 року відповідач отримав зазначену письмову вимогу. Таким чином, позивач керуючись умовами розписки надав вимогу про повернення боргу у розмірі 50000 доларів США в готівковій формі, а відповідач у свою чергу був зобов`язаний повернути такий борг не пізніше 5 серпня 2025 р. (у тижневий строк). З дати отримання вимоги про повернення боргу до дати пред`явлення цього позову, відповідач жодним чином не виконав свої зобов`язання. Відповідач не реагує на пропозицію досудового врегулювання спору та не вживає заходів щодо повернення боргу, тому позивач і звернувся з даним позовом.
Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 18 листопада 2023 року в сумі 50000 доларів США та судові витрати покласти на відповідача.
30 жовтня 2025 року суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Івашкевич О.Г. постановила ухвалу про передачу справи за підсудністю до Лугинського районного суду Житомирської області.
28 листопада 2025 року в результаті автоматизованого розподілу справа була передана до провадження судді Свинченко Г.Д.
03 грудня 2025 року винесено ухвалу про прийняття справи до провадження судді, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначене підготовче судове засідання.
19 лютого 2026 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, просить в разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення про стягнення заборгованості за договором позики.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся судом у встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України порядку, шляхом направлення судових повідомлень до його електронного кабінету та на останню відому адресу його реєстрації, а також через публікацію оголошення на сайті суду.
Відповідач у порядку ст. 178 ЦПК України у визначений строк відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, а також враховуючи, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч.8 ст.178 ЦПК України.
На підставі ст. 280 - 282 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
18 листопада 2023 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 інвестиційний внесок на суму 50000 доларів США на невстановлений термін і зобов`язався повернути їх по вимозі Дмитра в термін одного тижня з моменту вимоги, що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою.
ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 вимогу про повернення раніше переданих грошових коштів за розпискою від 18 листопада 2023 року, що підтверджується описом вкладення в цінний лист, поштовими квитанціями.
Відповідно до відстеження поштового відправлення, зазначена вимога була вручена відповідачу 28 червня 2025 року.
ОСОБА_2 визнав свої боргові зобов`язання, підтвердив укладання між позивачем та відповідачем саме договору позики у спрощений спосіб, тобто шляхом видачі розписки, та факт передачі грошових коштів, що підтверджується листуванням сторін в мобільному додатку «Телеграм».
За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У частині першій статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Частина 1 ст. 1049 ЦК України визначає, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (постанови Верховного Суду від 10 грудня 2018 року в справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року в справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року в справі № 604/1038/16, від 23 квітня 2020 року в справі № 501/1773/16, від 10 травня 2022 року в справі № 153/943/19, від 14 вересня 2022 року в справі № 130/82/2015, від 28 лютого 2024 року в справі № 369/5625/16).
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, керуючись дійсним змістом та достовірністю документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики, його умов.
Судом встановлено, що розписка від 18 листопада 2023 року містить умову про отримання грошових коштів у борг, дату отримання коштів та зобов`язання їх повернути у визначений в ній строк.
У відповідності до ч. 1-3 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Станом на дату розгляду справи оригінал розписки від 18 листопада 2023 року знаходиться у позивача, що за правилами ст. 545 ЦК України свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення суми боргу.
Отже, зазначена розписка є належним доказом, що підтверджує боргове зобов`язання, а правовідносини, які виникли між сторонами, є правовідносинами, що виникли з договору позики.
З матеріалів справи вбачається, що остаточний строк повернення позики згідно розписки від 18 листопада 2023 року визначений у тижневий термін після отримання вимоги ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У частинах першій, другій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, як і жодних доказів на спростування його обов`язку повернення грошових коштів у розмірі, зазначеному позивачем.
Після закінчення строку повернення суми боргу, тобто до 08 липня 2025 року, відповідач борг не повернув, чим порушив умови договору позики від 18 листопада 2023 року. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та сума боргу за договором позики в розмірі 50000 доларів США підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того, представник позивача у позовній заяві просив суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу.
За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до договору № 15-03 від 21.06.2023 року про надання правничої допомоги та додатку № 1 до нього, ордеру на надання правничої допомоги, розрахунком суми судових витрат від 23.03.2026 року, акта надання послуг № 0130 від 31.12.2025 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 06/03 від 31.12.2025 року, позивач сплатив за надання правової допомоги 211000,00 гривень.
Таким чином, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 211000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 15140,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, що підтверджено квитанцією № 2698239448 від 10.10.2025 року.
На підстав викладеного, ст.ст. 22, 23, 524, 526, 527, 533, 536, 1046-1048, 1167 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 81, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд, –
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 18 листопада 2023 року в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 15140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень 00 копійок та витрати на правничу допомогу в сумі 211000 (сто одинадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя         Галина Свинченко