СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Харків Справа № 922/3943/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Стойка О.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику представників сторін апеляційну скаргу Харківського обласного центру зайнятості, м. Харків
на рішення Господарського суду Харківської області від 08.01.2026 у справі №922/3943/25
за позовом Харківського обласного центру зайнятості, м. Харків
до відповідача Фізичної особи - підприємця Кохан Олександра Сергійовича, с. Підлиман
про стягнення коштів
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025р. Харківський обласний центр зайнятості (далі- Позивач), звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи- підприємця Кохан Олександра Сергійовича (далі- Відповідач) про стягнення з Відповідача на рахунок уповноваженого банку, з якого здійснювалося перерахування гранту (АТ «Ощадбанк») повернення повної суми гранту в сумі 249 990,00 грн. 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.01.2026 у справі №922/3943/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, Позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, за змістом якої просив означене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Позивач зазначив, що судом першої інстанції не встановлено усі обставини справи, не надано належної оцінки наявним у справі доказам, порушено норми матеріального права, наслідком чого стало прийняття незаконного рішення.
Так, зокрема, Позивач стверджував, що суд першої інстанції не врахував практику Верховного Суду щодо форс-мажору та не взяв до уваги, що Відповідач не повідомляв Позивача про настання обставин форс-мажору, не надав відповідного сертифікату на їх підтвердження, а наявність обставин, на які посилався суд першої інстанції, не звільняє Відповідача від виконання обов`язку за договором.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду у справі №922/3943/25 від 03.02.2026р відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на означене судове рішення та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу, а також заявлення клопотань з доказами надсилання іншим учасникам справи у строк до 16.02.2026.
Вказаною ухвалою повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі частини 10 статті 270 ГПК України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідач у відзиві заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду – залишити без змін за мотивами правильності висновку суду першої інстанції щодо наявності непереборних для Відповідача обставин – відсутності робітників на території Ізюмського району (с. Підлиман), проведенням активних бойових дій та вимушеної евакуації населення, тощо, а також не надання Позивачем працівників, необхідних для заповнення робочих місць.
Враховуючи положення ч. ч. 13, 14 ст. 8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду –підлягає залишенню без змін виходячи із наступного.
В межах розгляду спору судом встановлені наступні обставини, що не оспорюються сторонами:
- подання 12.04.2024 Відповідачем (за допомогою Єдиного державного веб-порталу електронних послуг «Дія») з метою отримання коштів гранту, як учасником бойових дій, заяви № 5GSC65 на отримання гранту для ветеранів та членів їх сімей та проєкт бізнес - плану щодо діяльності по розведенню свійської птиці зі строком реалізації 36 місяців із зазначенням фактичного місця провадження діяльності: вул. Центральна, 14, с. Підлиман, Ізюмський район, Харківська область;
-прийняття Державним центром зайнятості рішення про надання грантів на створення або розвиток власного бізнесу учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей 71 отримувачу на загальну суму 33 920 199,00 грн. на підставі наказу № 89 від 10.05.2024 «Про надання грантів на створення або розвиток власного бізнесу учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей», де у додатку № 1 до наказу була заява Відповідача № 5GSC65 за порядковим номером 53 підсумковий скоринговий бал 163 із сумою проєкту 250 000, 00 грн (Харківська);
-реєстрації 23.05.2024 Відповідача, як фізичної особи-підприємця на виконання пункту 18 Порядку №738, , що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис № 2004740000000009168 про проведення державної реєстрації;
-подання 28.05.2024 Відповідачем до уповноваженого банку заяви про приєднання до договору про надання гранту, згідно з якою він приєднався до умов договору про надання гранту, що оприлюднений на офіційному сайті Державного центру зайнятості ( www.dcz.gov.ua );
-зарахування 18.06.2024 на відкритий Відповідачем рахунок коштів гранту в сумі 250 000,00 грн, що підтверджується листом Державного центру зайнятості №33/1121/5618-25 від 26.06.2025 та випискою по рахунку ФОП Кохан О.С. від 23.04.2025 за рахунок коштів Фонду;
-надання АТ «Ощадбанк» листом від 23.04.2025 № 75/3-02/47438/2025 копій платіжних інструкцій від 04.07.2024 №1, 15.07.2024 №2, 12.08.2024 №3, 02.09.2024 №4, 10.09.2024 №5, 13.12.2024 №1, рахунків-фактур та рахунків на оплату обладнання, курей та кормів, договору поставки від 28.06.2024, які підтверджують витрати коштів гранту в сумі 249 990,00 грн та 342,00 власних коштів на обладнання, курей та кормів, які передбачені бізнес – планом, а саме: трактор KENTAVR 240B на суму 99 990, 00 грн; клітки та комплект для птиці на суму 80 250,00 грн; холодильники на суму 14 342,00 грн; курей несучок на суму 20 150,00 грн; курчат на суму 35 600,00 грн;
-реєстрація 27.06.2024 в Ізюмській філії Харківського обласного центру зайнятості вакансії «підсобний робітник» у роботодавця: ФОП Кохана О.С. (РНОКПП НОМЕР_1 ), місце проведення робіт с. Підлиман, Ізюмського р-н. та запропонування всім особам за місцем проживання в с. Підлиман Ізюмського району та іншим особам, які перебували на обліку в центрі зайнятості вищезазначеної вакансія та наявність їх відмови;
-повідомлення Відповідача представником Ізюмської філії Харківського обласного центру зайнятості за допомогою меседжеру (Viber) про відсутність бажаючих серед осіб з числа безробітних працевлаштуватися до Відповідача з пропозицією здійснити підбір працівника самостійно;
-надання Відповідачем копій відповідних платіжних інструкцій в підтвердження здійснених витрат відповідно до бізнес-плану, що відображене в доповненні до акту № 1 перевірки додержання умов договору гранту від 28.02.2025;
-повернення Відповідачем 09.10.2025 залишку коштів в сумі 10,00 грн, відповідно до абзацу другого пункту 22 Порядку № 738 у зв`язку з невикористанням отримувачем протягом шести місяців з дня зарахуванням коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку, що підтверджується листом Державного центру зайнятості від 26.06.2025 №33/1121/5618-25;
-направлення 24.01.2025 Ізюмською філією Харківського обласного центру зайнятості Відповідачу повідомлення (вихідний №180/14.03/15) про проведення перевірки виконання умов договору гранту з проханням надати усі необхідні документи, що підтверджують дотримання умов договору гранту;
- повідомлення Позивачем за допомогою засобів електронного зв`язку Відповідача про неможливість проведення виїзної перевірки на виконання пункту 20 Порядку № 738 та пункту 8 розділу IV «Строки та порядок використання гранту» та складення ним акту перевірки дотримання умов договору гранту від 28.02.2025 № 1 щодо недотримання Відповідачем пункту 19 Порядку № 738 про обов`язкову умову договору гранту щодо створення робочого місця та працевлаштування на нього особи протягом шести місяців з дня зарахування коштів гранту на рахунок Відповідача;
- відсутності в період з 19.06.2024 по 18.12.2024 даних щодо працевлаштування працівника Відповідачем за відомостями з Єдиної інформаційно-аналітичної системи (ЄIAC) та самостійне працевлаштування 04.04.2025 Відповідачем на відповідну посаду Шандової Антоніни Вікторівни;
- прийняття Позивачем рішення про вжиття заходів з повернення Відповідачем коштів гранту у розмірі 249 990,00грн, що оформлено наказом Харківського обласного центру зайнятості від 06.05.2025 № 235 «Про повернення коштів гранту» та направлення 05.06.2025 ним на адресу Відповідача відповідної претензії, яку вручено одержувачу 13.06.2025.
Зазначені обставини сторонами не оспорюються.
Предметом спору у даній справі є обов`язок Відповідача повернути державі отримані кошти гранту на власну справу, що надані за умовами договору приєднання до договору гранту в розмірі 249 990,00 грн через відсутність факту працевлаштування найманого працівника у встановлений строк, наявність такого обов`язку Позивач обґрунтовує порушенням Відповідачем вимоги пункту 19 Порядку № 738 та пункту 6 розділу VII «Відповідальність сторін» договору гранту.
Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлено, що спірні правовідносини сторін базуються на умовах затвердженого в порядку статей 12 і 16 Закону України “Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні” Постановою КМУ від 21.06.2022 № 738 Порядку надання грантів на створення або розвиток власного бізнесу учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей (далі – Порядок № 738), за змістом якого метою надання спірного гранту є створення або розвиток власного бізнесу отримувачем, а також забезпечення зайнятості населення та створення робочих місць.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції встановив, що хоча Відповідачем не виконано обов`язкової умови договору гранту щодо працевлаштування протягом шести місяців після отримання гранту, а саме: з 19.06.2024 по 18.12.2024 однієї особи на строк не менше як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту, проте вина Відповідача в такому порушенні відсутня, оскільки обставини неможливості такого працевлаштування не залежали від його волі.
У якості таких обставин суд розцінив відмову від запропонованої вакансії усіх наявних на обліку у центрі зайнятості осіб; проведення 09.11.2024 на територіях населених пунктів Борівської селищної територіальної громади Ізюмського району Харківської області (в тому числі с. Підлиман) обов`язкової евакуації населення; віднесення Борівської селищної територіальної громади, в яку входить с. Підлиман з 01.07.2023 до території активних бойових дій.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Предметом апеляційного перегляду є незгода Позивача з висновками суду першої інстанції про те, що порушення умов договору відбулося не через умисел Відповідача, а через існування обставин, які не залежали від його волі.
Позивач підтверджує ту обставину, що Відповідач за допомогою засобів електронного зв`язку, зокрема меседжеру (Viber) повідомлявся працівниками Позивача про відсутність бажаючих серед осіб з числа безробітних працевлаштуватися та пропонував Відповідачу здійснити підбір працівника на вакантну посаду самостійно, а також не зміг провести перевірку за місцем роботи Відповідача через активні бойові дії на цій території.
Підставою вимог про повернення спірних коштів Позивач вважає не вчинення Відповідачем дій із самостійного комплектування вказаного робочого місця у період з 19.06.2024 по 18.12.2024, вважаючи обов`язок з повернення коштів у разі невиконання обов`язкової умови гранту фактичним правовим наслідком невиконання отримувачем вимог Порядку № 738 та договору гранту.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Правовідносини між сторонами врегульовані Законом України «Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні» та Порядком надання грантів на створення або розвиток власного бізнесу учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 738 від 21.06.2022 р.
Частинами 1, 2 статті 12 Закону України «Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні» визначено, що державна підтримка надається суб`єктам малого і середнього підприємництва, які відповідають критеріям, встановленим частиною 3 статті 55 Господарського кодексу України. Державна підтримка передбачає формування програм, в яких визначається механізм цієї підтримки. Програми державної підтримки розробляються та впроваджуються спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва з залученням інших центральних органів виконавчої влади та громадських організацій, що представляють інтереси суб`єктів малого і середнього підприємництва. Державні програми підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України в установленому законом порядку.
Згідно зі статтею 16 Закону України “Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні» надання фінансової державної підтримки здійснюється спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва, іншими органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, Українським фондом підтримки підприємництва та іншими загальнодержавними фондами, регіональними та місцевими фондами підтримки підприємництва. Фінансова державна підтримка надається за рахунок державного та місцевих бюджетів.
Так, Порядком № 738 визначено умови, критерії, механізм надання безповоротної державної допомоги учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей (далі - отримувач) у формі грантів на створення або розвиток власного бізнесу (далі - грант) за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та коштів, що надходять на рахунок «Фонд підтримки малого та середнього бізнесу» Мінекономіки, відкритий у Національному банку.
Метою надання гранту є створення або розвиток власного бізнесу отримувачем, а також забезпечення зайнятості населення та створення нових робочих місць (п. 1 Порядку).
Зазначене кореспондується з метою державної політики у сфері розвитку малого і середнього підприємництва в Україні, передбаченою в ст.3 зазначеного Закону, яка передбачає:
1) створення сприятливих умов для розвитку малого і середнього підприємництва;
2) забезпечення розвитку суб`єктів малого і середнього підприємництва з метою формування конкурентного середовища та підвищення рівня їх конкурентоспроможності;
3) стимулювання інвестиційної та інноваційної активності суб`єктів малого і середнього підприємництва;
4) сприяння провадженню суб`єктами малого і середнього підприємництва діяльності щодо просування вироблених ними товарів (робіт, послуг), результатів інтелектуальної діяльності на внутрішній і зовнішній ринки;
5) забезпечення зайнятості населення шляхом підтримки підприємницької ініціативи громадян.
Пунктом 19 Порядку в редакції на момент приєднання Відповідача до Договору, порушенням якого з боку Відповідача Позивач обґрунтовує позовні вимоги, визначено, що обов`язковою умовою договору гранту є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача робочих місць залежно від розміру гранту, визначеного пунктом 4 цього Порядку, та працевлаштування на них осіб на повну тривалість робочого дня із встановленням заробітної плати таким особам у розмірі, не меншому встановленого законодавством мінімального розміру заробітної плати, на строк не менш як 24 місяці протягом 36-місячного періоду.
Для виконання обов`язкової умови договору щодо працевлаштування міський, районний, міськрайонний центр зайнятості, філія регіонального центру зайнятості за місцем укладення договору гранту інформують отримувача про необхідність укомплектування робочих місць насамперед особами з числа зареєстрованих безробітних.
У разі відсутності у центрі зайнятості зареєстрованих безробітних, які можуть бути працевлаштовані на робочі місця, створені отримувачем, комплектування таких робочих місць здійснюється отримувачем самостійно.
Згодом до зазначеного пункту було внесено доповнення, що під виконанням обов`язкової умови створення робочих місць у цьому Порядку слід розуміти створення робочих місць понад штатну чисельність працівників на дату подання заяви на отримання гранту або створення робочих місць у зв`язку з утворенням нового суб`єкта господарювання. Отримувачі можуть створити нові посади, необхідні для виробничого процесу, в межах кількості створених робочих місць відповідно до умов пункту 4 цього Порядку. 
Пунктом 19 Порядку № 738 передбачено, що у разі невиконання обов`язкової умови договору гранту щодо створення отримувачем нових робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та непрацевлаштування на них осіб відповідно до умов цього Порядку сума гранту протягом одного місяця після закінчення такого строку повертається отримувачем у повному обсязі на рахунок, з якого здійснюється перерахування гранту. Відповідні рішення про повернення гранту приймаються регіональними центрами зайнятості.
Уповноважений банк протягом п`яти робочих днів повертає зазначений грант на рахунок: Фонду - для грантів, наданих за рахунок джерел, передбачених абзацом четвертим пункту 1 цього Порядку.
Неповернутий отримувачем грант стягується з нього відповідно до вимог законодавства.
Аналогічна відповідальність передбачена пунктом 6 розділу VII договору гранту.
Факт того, що Відповідачем на виконання умов Договору створена відповідна вакансія та вона 27.06.2024 зареєстрована в Ізюмській філії Позивача -матеріалами справи підтверджується та сторонами не оспорюється. 
Отже обов`язок Договору в цій частині Відповідачем виконаний. 
Разом з тим, а ні вимогами Порядку №38, а ні вимогами Договору, а ні Закону України “Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні» не передбачено визначення терміну “працевлаштування”, а також не передбачено, які конкретно дії має вчинити Відповідач, як отримувач гранту, задля самостійного працевлаштування будь кого на створену ним посаду.
Таке визначення передбачено вимогами Закону України “Про зайнятість населення”, який визначає правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття.
За змістом п.15 ч.1 ст.1 зазначеного Закону під працевлаштуванням розуміється комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.
Також ст.3 зазначеного Закону визначає, що кожен має право на вільно обрану зайнятість; примушування до праці у будь-якій формі забороняється.
Отже, зазначений процес працевлаштування в його правовому сенсі безпосередньо пов`язаний з конкретною особою, яка має намір реалізувати своє право на працю.
Позивачем не наведено та судом першої інстанції не встановлено обставин того, що Відповідачем в межах укладеного Договору не працевлаштовано, або здійснено перешкоджання у працевлаштуванні конкретної особи, яка бажала реалізувати відповідне право.
В матеріалах справи такі докази відсутні.
Більш того, з матеріалів справи вбачається, що саме Позивач повідомляв Відповідача про відсутність таких осіб, а останній, зі свого боку, повідомляв Позивача про відсутність таких бажаючих по місцю знаходження робочого місця.
За змістом ч.2 ст.22 Закону України “Про зайнятість населення”, саме на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції та його територіальні органи покладені функції, зокрема, щодо (п.п.7,8,11):
- інформування населення, органів виконавчої влади та заклади освіти про попит та пропонування робочої сили на ринку праці, права та гарантії у сфері зайнятості населення та у разі настання безробіття;
- здійснення в установленому законодавством порядку збирання, опрацювання, подання та поширення адміністративних даних про попит та пропонування робочої сили на ринку праці, надання соціальних послуг населенню та роботодавцям;
- сприяння працевлаштуванню безробітних на підприємствах, що залучаються до реалізації державних цільових програм та інфраструктурних проектів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже вищенаведені дії має вчиняти саме Позивач. 
Разом з тим, вимогами діючого законодавства не передбачено обов`язку роботодавця працевлаштовувати особу, яка не виявила такого бажання, рівно як й не передбачено обов`язку вчиняти конкретні дії з пошуку такої особи.
Не передбачено такого обов`язку також й вимогами Порядку №38 та укладеного між сторонами Договору.
Визначення "самостійне працевлаштування" в світлі наведених п.19 Порядку №38 та Договору зумовлює можливість роботодаця самостійно обрати осіб серед бажаючих працевлаштуватися на створену ним посаду лише у разі відсутності відповідних осіб, що зареестровані у Позивача у якості безробітних. 
Більш того, зміст ст. 50 наведеного Закону передбачає порядок участі роботодавців у забезпеченні зайнятості населення, зокрема, в її ч.3 передбачені обов`язки роботодавців:
- забезпечувати гідні умови праці;
- вживати заходів для запобігання масовим вивільненням; 
- здійснювати інші заходи щодо сприяння зайнятості населення, передбачені колективними договорами та угодами, укладеними на національному, галузевому та регіональному рівнях;
- своєчасно та в повному обсязі у передбаченому порядку подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.
Інших обов`язків Відповідача (як роботодавця та отримувача гранту за Договором) в сфері забезпечення зайнятості населення, зокрема, на яких наполягає Позивач- “вчинення дій з самостійного працевлаштування” абстрактної (невизначеної) особи, а ні вимоги діючого законодавства, а ні Порядок №38, а ні укладений між сторонами Договір – не містять.
Отже судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність працевлаштування на створену Відповідачем посаду протягом шести місяців після отримання гранту, а саме: з 19.06.2024 по 18.12.2024 однієї особи на строк не менше як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту - є порушенням саме з боку Відповідача.
Проте, такий висновок відповідно до вимог ст.277 ГПК України не є підставою до зміни або скасування судового рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог, оскільки воно обґрунтовано відсутністю вини Відповідача, як складової відповідальності у вигляду передбаченого Договором наслідку -повернення суми гранту -отже є правильним по суті спору.
За таких обставин судова колегія вважає обґрунтованими заперечення, що викладені Відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу.
Також, за змістом усталеної практики ЄСПЛ, втручання держави у право на мирне володіння майном, яке захищене ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм.
Такі вимоги закону задля стягнення спірної суми за встановлених судом обставин в діючому законодавстві України відсутні.
Наразі, судова колегія констатує намагання Позивача, як державної установи, незаконно та непропорційно втрутитись в мирне володіння Відповідачем своїм майном, оскільки відповідно до матеріалів справи надані Відповідачу у вигляді спірного гранту кошти витрачені відповідно до узгоджених з Позивачем цілей - на придбання майна в межах створення Відповідачем власного бізнесу, як учасником бойових дій (передбачених бізнес-планом), а саме - обладнання та птиці, що використовуються Відповідачем за призначенням відповідно до Договору та будь-яких порушень з боку Відповідача при цьому не встановлено.
За таких обставин висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав до задоволення позовних вимог є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що апеляційна скарга Позивача – підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 08.01.26 у справі №922/3943/25 в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.
Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду при ухваленні оспорюваного рішення, які в силу вимог ч. 3 ст. 277 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення - судовою колегією не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги, відносяться на заявника апеляційної скарги. Про стягнення інших судових витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу, сторонами не заявлено, тому вони не підлягають розподілу.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського обласного центру зайнятості, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 08.01.2026 у справі №922/3943/25– залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 08.01.2026 у справі №922/3943/25 – залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Харківський обласний центр зайнятості, м. Харків.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна 

Суддя Д.О. Попков