Справа №345/7049/25 
Провадження № 2/345/404/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19.02.2026 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючої судді Кардаш О.І. розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2025 представник позивача адвокат Романів О.П. звернулася до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з вказаним позовом, вимоги якого мотивує таким.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , останнє місце проживання якого було АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були подружжям.
Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю на праві приватної власності, підставою виникнення права власності був договір купівлі – продажу від 29.04.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу. 
07 листопада 2025 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Лесюком П.В., ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 у зв`язку із тим, за результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту на спадкове майно (Інформаційна довідка №450434609) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.11.2025) зареєстровано 16.01.2007 року запис № 4360487 про арешт всього нерухомого майна ОСОБА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , а відповідно п.4.18. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. 
У зв`язку з цим позивачка змушена звернутися до суду із цим позовом.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.
У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву останній не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.10).
18 вересня 2025 року ОСОБА_1 , яка є дружиною ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.11), та є спадкоємцем першої черги за законом, звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесюка П.В. із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із смертю чоловіка ОСОБА_2 (а.с.9).
Квартира АДРЕСА_2 належала спадкодавцю на праві приватної власності, підставою виникнення права власності був договір купівлі – продажу від 29.04.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу (а.с.13-14).
Нотаріусом постановою від 07.11.2025 року за №327/02-31 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 у зв`язку із тим, за результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту на спадкове майно (Інформаційна довідка №450434609) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.11.2025) зареєстровано 16.01.2007 року запис № 4360487 про арешт всього нерухомого майна ОСОБА_2 (далі - спадкодавець), зареєстрований в АДРЕСА_1 , а відповідно п.4.18. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. (а.с.8).
Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно якого тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 4360487, зареєстровано: 16.01.2007 за № 4360487 реєстратором: приватний нотаріус Тихан О.М., підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АМ 943320, АА 968406, 03.11.2006 Державна виконавча служба вх. №12 від 16.01.2007 року, об`єкт обтяження не визначене майно, все майно, додаткові дані: все майно, що належить ОСОБА_2 , 1962 р.н., тобто, особа майно/права якої обтяжується – ОСОБА_2 . (а.с.16).
У відповідності до адвокатського запиту від 18.11.2025 року до Калуського МРВ ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для отримання інформації чи накладений арешт на усе нерухоме майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання якого була: АДРЕСА_1 . Якщо такий арешт накладений та не знятий, порошу повідомити причини його накладення та не зняття, а також надати належним чином завірені усі копії документів виконавчого провадження, що стосуються арешту майна боржника (а.с.17).
Згідно відповіді Калуського МРВ ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.12.2025 №115720 вбачається, що на усе нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження № 4360487, 16.01.2007 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АМ 943320, АА968406, 03.11.2006, Державна виконавча служба, вх..12 від 16.01.2007 року відносно ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 . (а.с.18).
Також у матеріалах справи відсутні відомості про наявність чи відсутність стягувача, наявність боргових претензій до спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім цього, щодо підстав не зняття цього решту Відповідачем інформації не надано, також не надано копій документів виконавчого провадження, що стосуються арешту майна боржника.
Відповідно до ч. 2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Частиною першої статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В силу ст. ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді рішень Європейського Суду з прав людини. Зокрема, у рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого Королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. ст. 316, 317 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із ст.1218, ч.5 ст.1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
За частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Отже, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є спадкоємицею за законом на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , проте позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво на спадкове майно.
При цьому, у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна, будь-яке виконавче провадження відносно ОСОБА_2 відсутнє, як відсутні і претензії стягувача до спадкоємців останнього.
За таких обставин, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень), накладених на майно, порушується право позивача на отримання спадщини, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому, зважаючи на вищезазначені положення чинного законодавства, виходячи із змісту позовних вимог та мети звернення до суду, не виходячи за межі позовних вимог, суд дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту у порядку припинення обтяження нерухомого майна, номери запису про обтяження 4360487 від 16.01.2007, яке накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АМ 943320, АА968406, 03.11.2006, Державна виконавча служба, вх.12 від 16.01.2007.
На думку суду, подальший арешт всього майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками для позивача та цілями, на досягнення яких спрямований арешт майна.
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Разом з тим, виходячи із принципу диспозитивності, беручи до уваги те, що позивач не заявляла вимог щодо розподілу судових витрат, тому судом це питання не вирішується.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна задовольнити.
Припинити обтяження нерухомого майна, номери запису про обтяження 4360487 від 16.01.2007, яке накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АМ 943320, АА968406, 03.11.2006, Державна виконавча служба, вх. 12 від 16.01.2007.
За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ: