КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа №  760/24514/24

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6578/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 
при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області про зняття арешту з майна, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року, ухваленого під головуванням судді Букіної О.М.,-

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
Позивач просив скасувати арешт та заборону на відчуження, накладені на транспортний засіб «Mercedes-Benz 600», 1993 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер  НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_1 , постановою СБУ у м. Києві та Київській області № 2\1/2-1740 від 15 березня 2001 року та постановою СБУ у м. Києві та Київській області № 12/3678 від 01 жовтня 2001 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Mercedes-Benz 600», 1993 року випуску, № шасі   НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
ОСОБА_1 стало відомо про накладення арешту на автомобіль та заборони на його відчуження на підставі постанови СБУ у м. Києві та Київській області від 15 березня 2001 року № 2/1/2-1740 та постановою СБУ у м. Києві та Київській області від 01 жовтня 2001 року № 12/3678.
Позивач вказував, що у слідчому управлінні Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області відсутні кримінальні провадження, в яких існують чи існували підстави для накладення арешту на вказаний автомобіль чи на інше майно ОСОБА_1 .
Арешт на автомобіль позивача накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом.
Враховуючи, що станом на момент звернення до суду із названим позовом відсутні правові підстави для існування накладеного арешту на автомобіль,  ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого  2025 року у задоволенні названого позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду від 26 лютого 2025 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2025 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.?
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
На адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 та його представника надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без їх участі.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для зняття арешту з майна та необґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.
Встановлено, що позивач є власником транспортного засобу «Mercedes-Benz600», 1993 року випуску, № шасі   НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Позивачу від територіального сервісного центру № 8043 стало відомо про накладення арешту на автомобіль на підставі постанови Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області від 15березня 2001 року № 2/1/2-1740 та від 01 жовтня 2001 року № 12/3678.
05 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 звернувся до ГУ СБУ у м. Києві із заявою про надання інформації про те, чи було знято арешт та заборону відчуження на транспортний засіб «Mercedes-Benz 600», 1993 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер  НОМЕР_2 , та на якій стадії перебуває кримінальне провадження в рамках якого його було накладено.
Головним управлінням СБУ у м. Києві та Київській області 16 вересня 2024 року надано відповідь № 51/17/м- 2992/24, згідно якої в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, у слідчому управлінні Головного управління відсутні кримінальні провадження, в яких існують чи існували підстави для накладення арешту на вказаний автомобіль чи на майно ОСОБА_1 . У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження №14-516цс19) Великої Палати Верховного Суду зазначено, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, потрібно розглядати за правилами цивільного судочинства. Враховуючи викладене, для скасування арешту на вказане майно необхідно у порядку цивільного судочинства звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Обґрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначив про неможливість зняття накладеного арешту на автомобіль в інший спосіб, крім звернення до суду із позовом. Накладений арешт обмежує законні права позивача на реалізацію транспортного засобу. Накладений арешт є публічним обтяженням права власності, підстави для його подальшого існування відпали.
За ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Направляючи справу на новий розгляд до Київського апеляційного суду Верховний Суд наголосив на необхідності з'ясуванні належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, наданні належної правової оцінки наведеним аргументам позивача та інформації територіального сервісного центру № 8043 від 29 червня 2024 року з приводу наявності накладеного арешту на автомобіль.
На виконання вимог постанови Верховного Суду від 17 грудня 2025 року колегією суддів досліджено долучену до матеріалів справи інформацію територіального сервісного центру № 8043 від 29 червня 2024 року, згідно якої, на автомобіль «Mercedes-Benz 600», 1993 року випуску, накладено арешт на підставі постанови № 2/1/2-1740 від 15 березня 2001 року та постанови № 12/3678 від 01 жовтня 2001 року.
Дослідивши долучені до матеріалів справи докази та фактичні обставини справи, колегією суддів встановлено відсутність підтвердження накладення арешту на автомобіль «Mercedes-Benz 600», 1993 року випуску,слідчим органом досудового слідства у складі Управління СБУ у місті Києві та Київській області.
Відповіддю на адвокатський запит від 16 вересня 2024 року Головним управлінням СБУ у м. Києві та Київській області спростовано інформацію щодо перебування у їхньому провадженні кримінальних справ чи проваджень щодо позивача. Не встановлено підстав для накладення арешту на вказаний автомобіль чи на майно ОСОБА_1 . 
Матеріали справи не містять відповідних копій постанов Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області від 15 березня 2001 року № 2/12-1740 та від 01 жовтня 2001 року № 12/3678, на підставі яких, на автомобіль позивача накладено арешт.
ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з'явились, позовні вимоги не обґрунтували та не підтвердили необхідними доказами.
Висновок суду першої інстанції, щодо недоведеності позовних вимог та відсутності правових підстав для зняття арешту з належного позивачу транспортного засобу «Mercedes-Benz 600», 1993 року випуску, є обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно ОСОБА_1 порушує право позивача на відчуження належного майна, колегія суддів оцінює критично, оскільки вказане не є підставою для зняття накладеного арешту за відсутності належних доказів підтвердження його існування та недоведеності позовних вимог.
Апелянтом не надано підтверджень, які б свідчили про необґрунтованість судового рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 26 лютого 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 
постановив:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 23 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко 

Л.П. Сушко