МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2026 р. 	справа № 400/4802/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, 	

про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії	

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській, що полягає у нездійсненні перерахунку вислуги років служби та пенсії ОСОБА_1 з 12.03.25 р. відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.92 р. № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок вислуги років служби ОСОБА_1 , що становить всього 23 роки 3 місяці 08 днів; здійснити з 12.03.25 р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту «а» статті 12 та за правилами пункту «а» статті 13 Закону України від 09.04.92 р. № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 59% грошового забезпечення та виплатити різницю з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно довідки № 8/1-52 від 17.01.25 р., виданої державною установою «Південноукраїнська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та послужного списку ОСОБА_1 , вислуга років на день звільнення 27.11.14 р. становить в пільговому обчисленні 20 років 9 місяців 8 днів. Відповідно до диплому серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 навчався у Одеському сільськогосподарському інституті у період з 01.09.87 р. до 24.07.93 р., всього 5 років 10 місяців 23 дні, що відповідно до ч. 2 статті 17 Закону № 2262 XII є підставою для зарахування до вислуги років додатково час навчання 2 роки 6 місяців. Таким чином, вислуга років становить 23 роки 3 місяці 8 днів, а отже є законодавчі підстави для перерахунку пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII, за правилами пункту “а” статті 13 Закону № 2262-XII.
Від відповідача надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що Головним управлінням було розглянуто звернення позивача про перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до пункту “а” статті 12 Закону № 2262 та надано відповідь листом щодо неможливості проведення перерахунку пенсії позивачу, у зв`язку із відсутністю необхідної календарної вислуги років. 
Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. 
Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років з 22.11.14 р. відповідно до Закону України від 09.04.92 р. № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262).
12.03.25 р. позивач звернуся із заявою про перерахунок пенсії, оскільки вважає, що його вислуга років становить 23 роки 3 місяці 8 днів, а отже є законодавчі підстави для перерахунку пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII, за правилами пункту “а” статті 13 Закону №2262-XII. 
Головним управлінням було розглянуто звернення позивача про перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до пункту “а” статті 12 Закону № 2262 та надано відповідь листом щодо неможливості проведення перерахунку пенсії позивачу, у зв`язку із відсутністю необхідної календарної вислуги років.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначені Законом № 2262.
Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 2262 особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.
Згідно з п. «б» ст. 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Згідно з п. «б» ст. 13 Закону № 2262 особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України: за страховий стаж 25 років - 50% і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1% відповідних сум грошового забезпечення.
Згідно ч. 4 ст. 17 Закону № 2262, при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Статтею 43 Закону № 2262 визначено, що пенсії особам, які мають право на пенсію за цим законом, обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.92 р. № 393 (далі - Порядок).
Згідно пункту 7 Порядку пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: - відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; - щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 1 березня 2018 р. та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 р. на кількість таких місяців.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.06 р. № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян», з 01.01.07 р. на органи Пенсійного фонду України покладено функції лише з призначення та виплати пенсії військовослужбовцям.
Визначення грошового забезпечення для обчислення пенсії та розрахунок вислуги років на день звільнення зі служби здійснюють відповідні міністерства та відомства за матеріалами особових справ осіб, що проходили службу, які зберігаються в уповноважених структурних підрозділах. Всі перерахунки, які пов`язані із зміною вислуги років або складових грошового забезпечення, проводяться виключно на підставі наданих документів уповноваженими структурними підрозділами міністерств та відомств.
Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.07 р. № 3-1 (далі - Порядок № 3-1), заява про перерахунок пенсії у зв`язку з звільненням зі служби та всі необхідні для цього документи подаються до органу, що призначає пенсію через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів.
Форма заяви про призначення/перерахунок пенсії відповідно до Закону №2262 затверджена згідно додатку 1 до Порядку № 3-1.
Перелік документів, які подаються до заяви про призначення/перерахунок пенсії за вислугу років, визначено у пункті 2 розділу ІІ Порядку №3-1.
Так, на підставі подання від 01.12.14 р. з необхідними документами, наданими Управлінням Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області, Позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. “б” статті 12 Закону № 2262 з 26.12.14 р.
Згідно з розрахунком вислуги років для призначення пенсії на день звільнення зі служби, 21.11.14 р., страховий стаж становить 27 років 01 місяць 17 днів , з них вислуга років в календарному обчисленні становить 16 років 6 місяців 29 днів
З 22.11.14 р. основний розмір пенсії позивача обчислено у розмірі 52% грошового забезпечення згідно з пунктом “б” статті 13 Закону № 2262. 
12.03.25 р. позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії, оскільки вважає, що його вислуга років становить 23 роки 3 місяці 8 днів з яких в пільговому обчисленні 20 років 9 місяців 8 днів, додатково час навчання 2 роки 6 місяців. До заяви позивачем було додано, довідку державної установи «Південноукраїнська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України № 8/1-52 від 17.01.25 р., відповідно до якої календарна вислуга років становить 16 років 06 місяців 29 днів, загальна вислуга років становить 20 років 9 місяців 8 днів. При цьому, час навчання в цій довідці відсутній. 
Як зазначалось судом вище по тексту рішення, розрахунок вислуги років на день звільнення зі служби здійснюють відповідні міністерства та відомства за матеріалами особових справ осіб, що проходили службу, які зберігаються в уповноважених структурних підрозділах. Всі перерахунки, які пов`язані із зміною вислуги років або складових грошового забезпечення, проводяться виключно на підставі наданих документів уповноваженими структурними підрозділами міністерств та відомств. 
Таким чином, оскільки питання обчислення вислуги років виключно належать до компетенції уповноважених структурних підрозділів міністерств та інших органів, то Головне управління не мало підстав щодо перегляду календарної вислуги років позивача з урахуванням часу навчання 2 роки 6 місяців, згідно диплому серії НОМЕР_1 . В довідці № 8/1-52 від 17.01.25 р. зазначений період не вказано у розрахунку календарної вислуги років позивача, а також те, що вислуга років позивача становить 23 роки 3 місяці 8 днів. Тому, у відповідача були відсутні підстави для врахування до календарної вислуги років цього періоду і перерахунку пенсії позивача з 12.03.25 р. з розрахунку 23 роки 3 місяці 8 днів за правилами пункту «а» статті 13 Закону України від 09.04.92 р. № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у розмірі 59% грошового забезпечення. 
Отже, позивач не надав належних доказів щодо наявності підстав для перерахунку вислуги років служби з розрахунку 23 роки 3 місяці 8 днів з 12.03.25 р. відповідно до пункту «а» статті 12 та за правилами пункту «а» статті 13 Закону України від 09.04.92 р. № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у розмірі 59% грошового забезпечення. 
Позивач у позовній заяві посилається на постанову Верховного Суду від 03.03.21 р. у справі № 805/3923/18-а, в якій колегія суддів дійшла висновку, що Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів. Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
У зазначеній постанові колегія суддів суду дійшла висновку про необґрунтованість висновків про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Приймаючи висновок, викладений у постанові від 03.03.21 р. у справі № 805/3923/18-а, Верховний Суд виходив з того, що редакція п. 3 Постанови № 393, чинна на момент розгляду справи № 805/3923/18-а, на відміну від статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачала можливість зарахування пільгової вислуги років до стажу для призначення пенсії за вислугу років, оскільки абз. 1 п. 3 Постанови № 393 до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.22 р. № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» (далі - Постанова № 119) встановлював, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах […] час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів […], тож суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не було враховано приписи підзаконного нормативно-правового акту.
Суд зауважує, що після прийняття Постанови № 119, і стаття 12 Закону № 2262, і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.
Тобто Постановою № 119 змінено правове регулювання щодо врахування пільгової вислуги років при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Отже, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.03.21 р. у справі № 805/3923/18-а, ґрунтуються на іншому правовому регулюванні і не можуть бути враховані при розгляді цієї справи.
Згідно законодавства, чинного на час виникнення спірних відносин у цій справі, необхідною умовою для призначення спірної пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років.
Зазначений висновок узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом у постанові від 31.08.23 р. у справі № 200/4951/22, у якій, серед іншого суд дійшов висновку, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262 календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін Постановою № 119.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 11.09.23 р. у справі № 480/4827/22 та від 11.02.25 р. у справі № 520/34488/23.
За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Судові витрати у справі відсутні. 
Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1 м. Миколаїв, 54008, ЄДРПОУ 13844159), відмовити. 
2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз