Справа № 156/63/26 
Провадження № 1-кп/156/56/26 

ВИРОК
Іменем України
08 квітня 2026 року   сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
представника потерпілої юридичної особи - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні направлений з Володимирської окружної прокуратури Волинської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2026 за №12026035520000013, про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Горішне Горохівського району Волинської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого на посаді машиніста тепловоза в ТзОВ «П`ятидні» сел. Іваничі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, у період часу весни 2025 року по листопад 2025 року, (більш точну дату та час встановити не виявилося можливим), всупереч вимогам ст.ст. 116-126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, з метою отримання прибутку за рахунок обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції, за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи надання в користування земельних ділянок, які відносяться до земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, маючи єдиний умисел на самовільне зайняття земельних ділянок комунальної власності Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області, діючи умисно, за допомогою своєї та найманої сільськогосподарської техніки, вчинив самовільне зайняття частини земельної ділянки, а саме: з цифрою 13 та площею 0,6433 га, цифрою 14 та площею 0,4732 га, цифрою 12 та площею 0,6066 га, цифрою 19 та площею 0,7922 га, які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером 0721183400:08:000:0122, загальною площею 54,00 га, та розташовані у Мишівському старостинському окрузі Іваничівської селищної територіальної громади Володимирського району Волинської області, шляхом протиправного обробітку ґрунту, оранки та посіву сільськогосподарської культури – сої, з метою подальшого збирання врожаю.
Згідно з висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 16.01.2026 № 6019-Е, розмір шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття частини земельної ділянки ОСОБА_4 , а саме: з цифрою 13 та площею 0,6433 га, цифрою 14 та площею 0,4732 га, цифрою 12 та площею 0,6066 га, цифрою 19 та площею 0,7922 га, які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером 0721183400:08:000:0122, загальною площею 54,00 га, що на території Мишівського старостинського округу Іваничівської селищної територіальної громади Володимирського району Волинської області, становить – 301 390,34 гривень (триста одна тисяча триста дев`яносто гривень тридцять чотири копійки).
Таким чином, самовільним зайняттям частини земельних ділянок комунальної власності Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області з цифрою 13 та площею 0,6433 га; цифрою 14 та площею 0,4732 га; цифрою 12 та площею 0,6066 га; цифрою 19 та площею 0,7922 га (в межах земельної ділянки з кадастровим номером 0721183400:08:000:0122) на території Мишівського старостинського округу Іваничівської селищної територіальної громади Володимирського району Волинської області ОСОБА_4 заподіяв збитки в розмірі 301 390,34 гривень (триста одна тисяча триста дев`яносто гривень тридцять чотири копійки), чим завдав значної шкоди законному володільцю земельних ділянок.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Показав, що у 2005 році працював на цукровому заводі і йому було надано у користування 0,02 га земельної ділянки, як і іншим працівникам заводу, під огород. З часом працівники заводу почали відмовлятись від наданих їм під огород земельних ділянок, а він займав ці ділянки та обробляв. У подальшому він обробляв земельні ділянки, вказані в обвинувальному акті. Про те, що строк дії договору оренди між цукровим заводом та Іваничівською селищною радою закінчився не знав. Не заперечував, що у 2025 році на самовільно зайнятих земельних ділянках він вирощував сою. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати. Шкодує, що вчинив протиправні дії. Зазначив, що має на утриманні двох повнолітніх дітей, які є студентами денної форми навчання. Цивільний позов визнав у повному обсязі.
Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст. 394 КПК України.
З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, та дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, його вина повністю та об`єктивно доведена доказами, які стороною обвинувачення та захисту не оспорюються та визнаються допустимими та належними.
Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, самовільного зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.
Кваліфікація таких дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.197-1 КК України є правильною.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст.12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних проступків.
Що стосується призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує наступне.
Обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що встановлено в ході розгляду кримінального провадження.
Обставин, які обтяжують покарання, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.
При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком, обставини справи та дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку в лікаря-психіатра та в лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин які обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч.1 ст.197-1 КК України.
На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Нововолинським відділом Володимирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення з нього на користь Іваничівської селищної ради шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 301390,34 грн., оскільки ОСОБА_4 самовільно зайняв частини земельних ділянок комунальної власності Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області з цифрою 13 та площею 0,6433 га, цифрою 14 та площею 0,4732 га, цифрою 12 та площею 0,6066 га, цифрою 19 та площею 0,7922 га (в межах земельної ділянки з кадастровим номером 0721183400:08:000:0122) на території Мишівського старостинського округу Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області, чим завдав значної шкоди законному володільцю земельних ділянок, тобто заподіяв збитки в розмірі 301390,34 грн.
Прокурор у судовому засіданні підтримав цивільний позов, просив суд його задовольнити.
Представник потерпілої юридичної особи в судовому засіданні підтримала позицію прокурора щодо заявленого цивільного позову.
У судовому засіданні обвинувачений цивільний позов визнав повністю.
Вирішуючи питання стосовно цивільного позову, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК України).
Частиною 1 ст.129 КПК України визначено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховною характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
За ч. 1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно з висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 16.01.2026 № 6019-Е розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття частини земельної ділянки ОСОБА_4 , а саме: з цифрою 13 та площею 0,6433 га, цифрою 14 та площею 0,4732 га; цифрою 12 та площею 0,6066 га; цифрою 19 та площею 0,7922 га, які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером 0721183400:08:000:0122, загальною площею 54,00 га, що на території Мишівського старостинського округу Іваничівської селищної територіальної громади Володимирського району Волинської області, становить – 301390,34 гривень (триста одна тисяча триста дев`яносто гривень тридцять чотири копійки).
Беручи до уваги викладене, доведений розмір матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та відповідно у завданні шкоди, наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями ОСОБА_4 та шкодою, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь держави в особі Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області матеріальну шкоду у розмірі 301390,34 гривень. Таким чином, цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 28.10.2025 у справі №165/3741/25 на трактор колісний Т-25 АЗ, р.н.з НОМЕР_1 з причепом р.н.з НОМЕР_2 , фуру з р.н.з НОМЕР_3 , які вилучені у ОСОБА_4 та передані йому на відповідальне зберігання, підлягає скасуванню. 
Речові докази у матеріалах кримінального провадження відсутні.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової інженерно-екологічної експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Цивільний позов Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури в інтересах Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області до ОСОБА_4 про стягнення шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області, (код ЄДРПОУ 04335186, місцезнаходження: 45300, сел. Іваничі, вул. Грушевського, 13, Володимирський район Волинська область) шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, у розмірі 301390 (триста одна тисяча триста дев`яносто) гривень 34 копійки.
На підставі ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні судової інженерно-екологічної експертизи №6019-Е від 16.01.2026 року в розмірі 11 874 (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири) гривні 24 копійки.
Арешт, накладений ухвалою Нововолинського міського суду від 28.10.2025 на трактор колісний Т-25 АЗ, р.н.з НОМЕР_1 з причепом р.н.з НОМЕР_2 та фуру з р.н.з НОМЕР_3 , які вилучені у ОСОБА_4 передані йому на відповідальне зберігання, скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 395 КПК України з врахуванням особливостей передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя          ОСОБА_1